KFIERCRONINC. HOS N( )RR1.AN1)S lAI.l.KNS FRO 169 



grobart frö. ' Medeltemperaturen för övre Norrland ligger under denna 

 tid mellan + 12° — 13°, således endast med ett par grader överstigande 

 den påstådda miniiiiitemperaturen. Därför bör en höjning med en eller 

 ett par grader \ara av stor betydelse för groningsenergiens höjande. 

 Störst inverkan har naturligtvis andra sommarens väderlek på fröets ut- 

 veckling, enär enihryonerna då skola bildas. 



Men vegetationsperiodens längd och värmegrad har även en direkt 

 betydelse för groning och eftergroning. För att kunna gro behöver 

 fröet värme, luft och vatten. Och här, liksom över allt annanstädes i 

 naturen, gäller LlKBlGS mininiilag: »Det i minsta mängd förekommande 

 nödvändiga näringsämnet eller i ringaste grad uppfyllda villkoret är be- 

 stämmande för hela utvecklingen.» Luft och vatten förekomma nog även 

 i Norrland tillräckligt för groningen under normala förhållanden natur- 

 ligtvis. Men den faktor, som här enligt LiEBlGS minimilag fäller utsla- 

 get, är värmen. Den låga medeltemperaturen och den korta vegetations- 

 perioden äro orsaker till, att utvecklingen av de ofullgångna embryo- 

 nerna fortskrider så långsamt under första året efter fröspridningen, 

 att groningen icke kan inträda förr än under följande år. Man får en 

 klar bild av temperaturens stora betydelse i detta avseende av tab. I. 

 Denna visar, att frön, som lagts att gro i sandlåda vid en medeltempe- 

 ratur av + 1,5° C, härför erfordra 5 — 10 gånger så lång tid, som frön 

 av samma provenienser i den Jacobsenska apparaten \id -f 25 — 27° C. 



En tysk specialist pä skogsfrö, Oberförster Ha.\CK, " anser sig ha fun- 

 nit, att tallfröets groningsenergi är olika under olika månader på året. 

 Så skulle den avtaga på senhösten och vintern, men framåt våren äter 

 ökas. Jag har gjort några försök för att utröna, hur norrländskt frö här- 

 utinnan förhåller sig. Resultaten, som framgå av fig. 5, överensstämma 

 dock knappast med dem, som H.\.\CK erhöll vid sina groningsförsök. 

 Mina prov visade nämligen i november 1919 högre eller i det närmaste 

 lika hög groningsenergi, vid jämförelse med mars samma år. Om man 

 av detta skulle draga någon slutsats, måste den bliva — enär man ej 

 har anledning betvivla Haack.S iakttagelsers riktighet — att en viss skill- 

 nad i detta avseende råder mellan nordsvenskt och tyskt tallfrö. En 

 lagring ett eller ett par är höjer som bekant groningsenergin pä norr- 

 landstallens frö, (5ch det är troligt att eftergroningsprocenten därigenom 

 minskas. Fig. 5 visar även, att de olika proveniensernas groning var 



' Oscar H.\gem, Furuens og granens frösaetning i Norge. — Bergen 1917. 

 ■ Haack, Die Priitung des Kiefernsamens, Untersuchungen aus dem mykologischen La- 

 boratorium der Forstakademie Eberswalde. — Zeitschrift fiir Först- und Jagdwesen 1912. 



