[EDDELANDE 



^^^ FRÄN SVENSKA SKOGSmRDSFÖRENINGEN' 



FRÅN EXKURSIONEN TILL NORGE 1920. 



Till Kongsvinger kommo vi 30 stycken — fast egentligen voro vi ju mycket 

 mer än dubbelt sä många, om jag medräknar överhcicii, skapelsens herrar, före- 

 tagets målsmän. Till Kongsvinger kommo vi alltså, med vederbörandes till- 

 stånd, en vacker sommarafton, den 14 juni 1920. Följande morgon inträf- 

 fade väl egentligen huvudstyrkan i Svf//s/ciz Skogsväidsfömtingens exknrstun 

 lill Norge. 



Vi, som hörde till de 30, höllo oss morgonen den 15 juni beskedligt i 

 bakgrunden och läto samtliga herrar först inta sin frukost — dukad för 100 

 |)ersoner i den rymliga festsalen i Elisabeth Olssens goda hotell — innan de 

 begävo sig till första exkursionsdagens arbete. De manliga exkursionsdel- 

 tagarna startade nämligen kl. 9 med extratåg till Braskerudsfos. Vid statio- 

 nen i Kongsvinger utdelades ett digert och synnerligen vackert illustrerat 

 exkursionsprogram samt sista häftet av tidskriften Skogeieren. I detta hälsa- 

 des svenska »Skoggangsmasnd» i högstämda ordalag av exkursionsledaren, 

 skoginspektör Thv. Ki.ek. För damerna var det ingen brådska, och vi hade 

 nu att i lugn och ro hälsa och bekanta oss med dem, som kommit med natt- 

 tåget. Under den goda och trevligt ordnade frukosten, där de för\äntningar, 

 som alltid sätta sin prägel på resans början, gjorde tillvaron smått salig, kunde 

 vi ur det allmänna exkursionsprogrammet inhämta, att dagen skulle begynnas 

 med besök på Kongsvingers gamla fästning. Vi, som kommit kvällen förut, 

 hade i den vackra aftonen redan promenerat pä den ståtliga bron över Glom- 

 men och sett den gamla fästningen pä grönklädda kullar, högt över den maje- 

 stätiska älven. Vi hade då också av vår älskvärda färdledarinna, fru skog- 

 inspektör Ki.sr — som kommit oss till mötes frän Kristiania • — fått veta, 

 att färden ditupp nästa dag skulle företas i bilar, så att några strapatser skulle 

 det ej bli tal om. — Omedelbart efter frukosten uppenbarade sig också en 

 rad bekväma bilar. Vi fingo hälsa på dagens värdinna, fru fylkesskogmester 

 GjEMS, frän Kongsvinger. 



En svensk fru, som har reda på sig i allting, upplyste mig om att: »det 

 syns, att vi närma oss miljonärernas stad, Elverumt, vilket också nogsamt 

 besannades under hela resan genom Hedemarken. 



Efter en riktigt härlig vila på bänkar och i gröngräset uppe vid den gamla 

 fästningen, med storslagen utsikt över Glommen och omgivande bygd — 

 Solor och Vinger — anträddes återfärden med bilarna till den vackra egen- 

 domen Nesteby, där viceformanden i Hedeniarkens skogssällskap, overrets- 

 sakförer och fru Gjems inviterat till lunch. I tvenne festligt dukade salar 

 bjödos de svenska damerna, med sina två norska ledsagarinnor, fruarna Km;r 

 och den yngre fru Gjems, pä en fullkomlig festmåltid. Vid avresan, vid 

 3-tiden, gjorde vi också vårt bästa att utan manlig röststyrka både hurra — 

 på svenska — och sjunga »ja, må de leva» för vårt älskvärda värdfolk. 



13- Skogsv&rJsforeniii^tns tidikyi/t, serien .\. 



