182 



MKDDKI.ANDKN FRÅN SKOGSVÄRDSFORKMNGKN 



På stationen i Kongsvinger var det nu att söka reda 

 på var och en sitt och sin mans bagage. Detta blev med 

 herr fylkeskogmester Gjems goda hjälp väl instuvat pä det 

 tåg, som skulle föra samtliga till Elverumsbygden. Det 

 blev en rätt så långsam resa med ett tåg, som sanner- 

 ligen inte hade bråttom, vare sig ute på linjen eller vid 

 stationerna. Men i synnerligen trevliga kupéer och an- 

 genämt sällskap gick tiden ändå fort. Vid ankomsten 

 till Elverum kl. g möttes »damtåget» av de frän exkur- 

 sionen återvändande herrarna med säng på bangården. 

 Det blev nu ej att i någon större tropp bege sig till ett 

 vanligt hotell, utan i smärre grupper inkvarterades man i 

 de komfortablaste hem — stora vackra gårdar, såväl inom 

 Elverums by, som runt om i omedelbar närhet av den- 

 samma. Där rådde överallt /est och det vänligaste mot- 

 tagande med glada samkväm till långt in på natten. — 

 Det blev då också med våra exkursionsherrar diskuterat 

 dagens händelser, och vi fingo höra, att de våra haft lika 

 förtjusande som vi. Efter långsam tågresa på morgonen 

 hade även de skogsstuderande hugnats med en angenäm 

 bilresa från liaskerudsfos till Knesens skog. Under 



"' disponenten, forstmester A. Heidfnreichs ledning tillgodo- 



Fig, I Norsk lorsi- g» ^- (^j^^ kunskapstörsten, utan i lika rikt mått den 

 mandsforenings for- , , ,. , , 



mand skoginspektör lekamliga hungern och törsten. 



Thv. Ki^r. Men det berättades om disponenten H., att han var 



en lika sträng som god ledare, i det han vid inträdet i 

 Knosens skog förevisade ej blott skogen, utan allra först ett tält, fullt av 

 läckerheter i mat och dryck, som skulle njutas efter skogens grundliga genom- 

 strövande, tast törsten redan var stor på den strålande varma sommardagen. 

 De mest bevekande böner höjdes också efter något att fukta strupen med, 

 men disponenten H. stod dock, med rätta, fast i sitt beslut, väl vetande, 

 vilka svettdroppar den backiga skogen ändå skulle utkräva. Då skogens 

 högsta topp slutligen var nådd, väntade likväl belöningen i form av en för- 

 tjusande »pilsener kallkälla». Utom denna fenomenala naturrikedom bjöd 

 skogen på de intressantaste saker, nämligen ett verkligt genomfört blädnings- 

 bruk med förträfflig äterväxt i alla luckor. Svenskarna funno dock virkes- 

 kapitalet väl sä litet. Ur programmet »saxas» några uppgifter av intresse. 



»Knosens skog sorterar under Elverums förvaltning inom Gravbergsskogens 

 aktiesällskap — ett dotterbolag till A. -B. Borregaard. Såväl hemskogen som 

 säterskogen omfattar flera åtskilda lotter, varav de nordligaste äro belägna i 

 Elverum, de sydligaste i Vaaler härad i Solor, i Hedemarkens fylke. Sedan 

 skogen i flera generationer hade tillhört förmögna bondesläkter, kom den i 

 slutet av förra århundradet i skogsspekulanters ägo. Under loppet av fa år 

 blev det nu uttaget ganska avsevärda timmermassor. Skogen var således hårt 

 dimensionshuggen, dä den kom under forstlig förvaltning vid Gravbergsskogens 

 aktiesällskaps köp 1905. 



Av den 22,000 har stora Elverums förvaltning intar Knosens skog endast 

 en areal av 1,336,20 har. Härav utgör block I, Knosberget, genom vilket 

 dagens exkursion var lagd, 220,58 har. Den produktiva och skogbärande 



