P.XKURSIONEN 11 LL NORGE 1920 



187 



Foto CUNNAR SCHOTTE. "U ^9^°- 



Fig. 6. Skogdirektör Jelstrup hälsar exkursionen väl- 

 kommen till lunch i Elverums prästgårdsskog. 



maken. Var han då inte 

 alltför nervös, skildrade han 

 dagens upplevelser på föl- 

 jande sätt : 



Först att det viirit sab- 

 ligt» varmt, men icke förty 

 ganska vått i skogen |)å 

 några ställen. 



Skogförvalter A. B.-\rih 

 hade demonstrerat skogen pä 

 ett livfullt och intresseväc- 

 kande sätt, och skogforsoks- 

 leder E. Ariher uppvisade 

 en vacker gallringsserie, ut- 

 lagd efter svenskt mönster. 

 Materiella njutningar hade 

 ej heller denna dag saknats. 

 Norska staten bjöd näm- 

 ligen på smörgåsar, kaffe och 

 förfriskningar (fig. 6). Dagens 

 sensation torde ha \ arit den 

 tillväxtökning, som detnon- 

 strerades i ett av vatten över- 

 silat tallbestånd. Ur det 

 skogliga exkursionsprogram- 

 met saxas f. ö. ytterligare följande: 



»Elverums prästgårdsskog ligger i Elverums härad i omedelbar närhet av 

 Elverums stad (Elverums läger). Skogen tillhör Hedemarkens skogsförvaltning 

 och bildar tillsammans med Elverums häradshövdingboställe och Hvarstad 

 statsskog samt en nyligen inköpt skogslott — Bajkketeigen — ett komplex 

 av 703 har produktiv mark, fördelad på 16 skiften. Elverums prästgärds- 

 skog ensam bestar av i i skiften lued en totalareal av 503 har, varav 334 

 har utgöres av verklig produktiv mark och c:a 56 har av s. k. »nästan skog- 

 bar mark» av V/IV bonitet. Skogens fördelning i skiften omöjliggör i många 

 hänseenden en fullt rationell och planmässig behandling. — Då skogen 1870 

 blev lagd under skogsväsendets förvaltning, var den totalt uthuggen, då präst- 

 gårdens brukare och underlydande ständigt huggit i skogen som de ville. 

 Skogen blev därför frän 1870 till långt fram på 80-talet fredad för all av- 

 verkning. Resultatet härav är också de täta och vackra bestånd, som skogen 

 nu till största delen kan framvisa. De omtalade bestånden, som på sin tid 

 uppstått efter avverkningarna, ha av brist på avsättning av gallringsvirket i 

 allmänhet saknat nödig vård intill 1903, då det av skogsväsendet blev ener- 

 giskt sörjt för rensnings- och gallringshuggningar i skogen. Detta har förändrat 

 skogens utseende till det bättre och i synnerhet ökat dess kvalitet, i det att 

 tidigare i försummade snår av yngre och medelålders skog fanns en massa 

 vargar samt sjuka och skadade stammar, som efter hand äro avlägsnade vid 

 rensningshuggningen. I de äldre bestånden är blädning tillämpad med 

 avverkning av de största och mest utvuxna träden. Med undantag av enstaka 

 små och spridda luckor ha ordentliga föryngringstrakter icke blivit upptagna 



