210 COSTA WESSLÉN 



Vid skolan koladc liggmilor liava till sin volym bestämts enligt Rieckes 

 formel. I några andra fall har liggmilans volym bestämts efter ved- 

 vältans uppdelning i enkla raklinjiga kroppar, vilka utan svårighet kunnat 

 beräknas, varefter milans volym erhållits genom summering av dessa 

 sektioners kubikmassor. 



Utvunna kols uppmätning i löst mått. 



Milkolningsresultaten, i vad de föreligga i utvunna kol, ha bestämts 

 vid kolets utkörning på vintern, varvid kolmängden frän varje mila 

 uppmätts i krönta, lagliga mått om 5, 10 och 20 hl. Samtidigt har 

 kolmängden även bestätnts efter mätning i järnvägsvagn. Dä träkolen 

 störtas i järnvägsvagnen undergå de som bekant krossning, varvid de 

 mindre kolen skakas in i mellanrummen mellan de större kolen. På 

 grund härav, ävensom pä grund av järnvägsvagnens större enhet som 

 måttkärl, erhålles ett lägre resultat vid vagnkubering än vid mätning i 

 krönta hektolitermätt. Skillnaden har vid flera undersökningar bestämts 

 till omkring 6 % . Vid mätning eller skattning i kolryss blir denna 

 skillnad som bekant betydligt högre. Som här förut sagts, har vid här 

 följande utredning lagts till grund de kvantiteter, som erhållits vid kolens 

 mätning i krönta hektolitermätt (s. k. stjälpmätning). 



Trenne hjälpekvationer. 



I det föregående har redogjorts för det grundläggande materialets 

 insamlande. Härefter skall redogöras för de metoder, som använts för 

 materialets bearbetande, samt därvid framkomna resultat. Innan vi 

 övergå härtill, vilja vi först framställa följande parallellekvationer, som 

 uppställts till bruk för här avsedda kolutbytesberäkningar. Någon när- 

 mare deduktion av desamma torde ej vara behövlig. Ekvationerna 

 avse att klargöra sammanhanget mellan vissa förhandenvarande faktorer, 

 som beröra kolningsulbytet från volymsynpunkt. 



Den i milan inresta fasta vedmassan brukar man vid kalkylering över 

 utbytet vanligen uttrycka i förhållande till milans lösa volym, alltså 

 genom ett brak eller vanligare multiplicerat med 100, då det anger den 

 fasta vedmassans procentiska förhållande till den lösa. Detta förhållande 

 brukar man kalla milans fastmassehalt i procent eller milans fastmasse- 

 procent. 



Vid beräkning av utbytet frän milkolning begagnar man sig allmänt 

 av det förhållandet att uttrycka utvunnen lös kubikmassa i procent av 

 härför i samma måttenhet beräknad och åtgången lös vedmassa. Detta 



