METHODE DU CONTROLE 251 



uppskattning av förhållandena vid periodens början och dels en ny upp- 

 skattning vid periodens slut samt dessutom föra statistik över det av- 

 verkade virket. 



I själva verket är det en liknande tankegång, som här skisserats, som 

 ligger till grund för skogsskötselprinciperna i Couvet. Omlopjistiden i 

 vanlig bemärkelse, säger BlOLLEY, är icke blott ett onödigt utan dess- 

 utom ett skadligt begrepp för den skogliga praktiken. I och med det 

 att en avverkningsålder stipulerats, har skogen snörts in i en tvångströja, 

 som det är svårt att befria den ifrån. Allting regleras på förhand, och 

 några försök till utveckling och förbättring av systemet göras ej, utan 

 det hela fortlöper schematiskt efter en fastställd plan. Inom parentes må 

 påpekas, att denna kritik mindre väl passar in på våra förhållanden, som 

 ej äro så stelt reglerade som fallet är exempelvis inom Preussen och 

 Sachsen. 



Gentemot detta sterila system ställer BlOLLEY upp — jag skulle vilja 

 kalla det den experimentella principen för skogsskötseln eller som BlOL- 

 LEY benämner det MétJiode du contrdle. Alla våra åtgärder böra gå ut 

 på att åvägabringa förbättringar, så att vi så småningom kunna få fram 

 de riktiga behandlingsmetoderna, som ge de förmånligaste resultaten. 

 Man har på känn vad som bör göras i ett visst fall, eller man har en 

 mer eller mindre väl grundad teori därom, och det gäller alltså att om- 

 sätta sina intentioner i form av försök. Men dessa försök måste noga 

 kontrolleras, så att en säker erfarenhet kan vinnas. Som ledande prin- 

 cip sätter därför BlOLLEY kontrollen över effektiviteten av våra åtgärder. 

 Han anser det ej vara tillräckligt att experimenten begränsas till sär- 

 skilda försöksanstalter, vilkas stora uppgift är att undersöka och söka 

 utreda de allmänna lagarna och sambanden företeelserna emellan, utan 

 han vill att varje skogsförvaltning skall utgöra en slags försöksanstalt i 

 smått, som prövar ut och väljer de metoder, som för de rådande spe- 

 ciella förhållandena lämpa sig bäst. 



En sak som BlOLLEY anser sig ha till fullo konstaterat för de skogar, 

 som stå under hans vård, är att tillväxtförhållandena gestalta sig på ett 

 helt annat sätt i den olikformiga än i den likformiga skogen och till 

 avsevärd fördel för den förstnämnda typen. Så t. ex. är det regel inom 

 de likäldriga bestånden, att träden med stigande ålder = stigande dimen- 

 sion i hög grad gå tillbaka i tillväxtavseende. I den olikåldriga skogen, 

 där de stora träden få en friare ställning, allt under det att övriga för- 

 utsättningar samverka till deras trevnad, kan ett stort träd producera en 

 storartad tillväxt under oanat lång tid. I själva verket är det dessa 

 stora träd, som ge den största tillväxten, och denna värdefulla tillväxt 

 bör utnyttjas i högsta möjliga grad. En undersökning i Couvet av dessa 



