308 SKOGSSTATf:NS UNIFORMER UNDP^R i8oo-TALE'l' 



uppbyggas i den stil, dess äldsta delar visade, och dä t. ex. riddarsalen å 

 Ulriksdals slott inreddes och dekorerades i i8oo-talets gotik med en del de- 

 taljer utförda i — papier-mäché. 



Jägeristaten har, såsom bekant, alltifrån i6oo-talets förra hälft intill början 

 av i8oo-talet vid krigstillfällen tjänstgjort dels såsom beriden trupp (skogs- 

 och jaktbevakningen försiggick ofta till häst), dels såsom jägaretrupper, in- 

 stuckna bland vanligt infanteri. Säsom reminiscens från denna tid ägde 

 uniformen av 1840 endast kvar den gröna färgen och sporrarna, eljest var 

 den i det närmaste en vanlig infanteriuniform. 



I enlighet med tidsandan har nu tydligen en strävan att få uniformen mera 

 »stiltrogen», mera »jägarmässig» gjort sig gällande och resulterat i lån från 

 äldre tiders uniformer vid jägarkårer. Och man .skulle nog, utan att begå 

 allt för stort misstag, våga påstå, att — mutatis mutandis — Kungl. Jämt- 

 lands Hästjägarekärs uniform av år 1830 med sin gröna vapenrock, grå 

 byxor försedda med svarta revärer och sitt svarta'^ remtyg med beslag före- 

 svävat förslagsställaren såsom en lämplig uniform för skogsstaten. 



Detta val var emellertid nog från historisk synpunkt tämligen olyckligt, 

 enär Jämtlands hästjägare aldrig i krigsvetenskaplig mening varit »jägare-, 

 utan vanligt lätt kavalleri. 



I samband härmed torde böra påpekas, att »jägarna», som särskilt utbilda- 

 des för striden i spridd ordning, i motsats till övrigt infanteri, vilket hade 

 slätborrade gevär, alltid voro försedda med studsare. Att bland dessa jägare 

 gärna på grund av deras större skjutskicklighet instacks tillgänglig skogs- 

 personal — ända in pä 1800-talet företogs med skogspersonalen regelbundna 

 skjutövningar med studsare — är alldeles påtagligt. 



Inom Sverige har dock endast funnits en självständig dylik jägarkår, Värm- 

 lands fältjägarebataljon, som uppsattes 1788, samma år som skogsstaten veter- 

 ligen sista gången var med i strid. Alla andra s. k. jägarekårer, med undan- 

 tag för tvänne finska, voro vanliga infanteritrupper. På ett flertal infanteri- 

 regementen uttogs emellertid en del manskap för att såsom jägare särskilt 

 utbildas för rekognoscerings- och bevakningstjänsten. De buro i allmänhet — 

 i början av 1 800-talet — den då vanliga infanteriuniformen, men med svart 

 remtyg och i tschakåerna såsom emblem ett jägarhorn (av posthornstyp), 

 vilket även användes av Värmlands fältjägarebataljon. Vid några infanteri- 

 regementen (Kungl. Svea Livgarde och Kungl. Skaraborgs regemente åtmin- 

 stone) buro dock jägarna dessutom grön uniform, under det att den övriga 

 truppens uniform var blå. Att jägeristat och jägartrupper av ålder haft sam- 

 band är emellertid visst, och belägg härför kunna även erhållas från utlandet, 

 men Jämtlands hästjägare, numera Norrlands dragonregemente, och jägeristaten 

 hava nog aldrig haft något gemensamt mera än det, som ligger i namnet 

 »jägare». 



För att nu återgå till 187 1 års uniformsregemente, så innehåller detta, 

 utom föreskrifter rörande d. v. Skogsstyrelsen och Skogsläroverkens personal 

 (vanlig civil uniform) bestämmelser ang. uniformer för skogsinspektör (n. v. 

 överjägmästare), jägmästare och extra jägmästare. - 



' Svart remtyg användes likväl endast av manskapet; officerarne hade gulddrageriarbete. 



'Den föreslagna uniformen för bevakare blev ej intagen i 1S71 års reglemente, men an- 

 vändes likväl i enstaka fall. Fig. 5 a. Förslagsritningen fig. 5 c. till jägmästaruniform 

 gillades ej heller. 



