4x LITTKRATUR 



Den geologiska beskaffenheten är mycket likartad med berggrunden bestå- 

 ende av irapermeabel brokig nagelfluh, utgörande bollar av kvartsit, hornsten 

 och granit, sammankittade av fint slam, innehållande rätt mycket kalk. Berg- 

 grunden har en tendens till terrassbildning, vilken är mycket mera utpräglad 

 i Rappenområdet än i Sperbelområdet. Det senare området är till formen 

 mera långsträckt, med en medelbredd av 600 m, det förra mera kittelformat, 

 med en medelbredd av 820 m. Huvudvattendragets längd till resp. matställen 

 är nästan lika, 1,082 m i Sperbelgraben, 1,060 m i Rappengraben, höjdläget 

 också mycket överensstämmande med högsta punkten i Sperbelområdet, belägen 

 å 1,204 rn höjd, matstället ä 912 m, medan motsvarande punkter i Rappen- 

 området ligga på resp. 1,261 och 983 m höjd. Huvudbäckens lutning är i 

 Sperbelområdet 20,2X1 i Rappenområdet 17,5 ?„ . Även sidotillflödena luta 

 mera i det förra området än i det senare. Med hänsyn till lutningsförhållandena 

 erbjuder därför Sperbelområdet gynnsammare betingelser för en stor och hastig 

 avrinning av nederbörden. I Rappengraben inverkar dessutom den större 

 terrassbildningen retarderande på avrinningen, medan i det andra området de 

 mycket talrika timmertransportvägarna gynna avrinningen. 



Rörande källbildningen märkes, att den är kraftigare utvecklad i Rappen- 

 graben med 14 källor och q brunnar än i Sperbelgraben med 14 källor och 

 2 brunnar, varjämte källorna i det förra området ligga på terrassernas märgel- 

 horisonter och förty hava karaktären av skiktkällor med relativt stora dräne- 

 ringsområden, källorna i det senare området åter bero på mera tillfälliga 

 vattenådror. Genom de högre belägna källorna tillföres i båda områdena 

 vatten från områden utom det ytliga nederbördsområdet. En uppfattning om 

 storleken av källvattnet har erhållits genom talrika mätningar av källflödena 

 och av avrinningen i småbäckarna. Källorna uti Rappengraben hava därvid 

 befunnits mera gi\ande och konstanta. Avrinningen vid matstället korrigeras 

 för de underjordiska till- och avflödena utom nederbördsområdet, varvid i 

 Sperbelgrabens källor lika mycket uppskattas tillflyta som bortgå, medan en 

 brunn nedom matstället tar i °<, av avrinningen. I Rappengrabens källor 

 åter tillrinna utifrån 1,6 % av avrinningen men bortgår 0,5 %', tillkommer 

 åter genom en brunn, som matas utifrån 0,9 % , vadan sammanlagt minst 

 2 %" av avrinningen beräknas härstamma från utanför nederbördsområdet. 



Över markbeskaffenheten meddelar förf. mycket detaljerade uppgifter. I 

 Sperbelgraben är marken betäckt av ett 20 — 30 cm mäktigt lager av mat- 

 jord och de övre marklagren äro synnerligen permeabla genom de talrika 

 djupt nedträngande ytterst förgrenade rötterna. ^larken gvnnar alltså en stor 

 ytinfiltration. 



Rappengrabenområdet består mest av betesmark, med ett 10 — 12 cm djupt 

 skikt av mylla överst, vilande på ett humusfritt lager utan trädrötter, men där 

 gräsens och buskarnas rötter bilda ett mycket svårgenomträngligt lager. Dock 

 finnas partier med mera lucker jordmån, där lövskog växer eller där marken 

 svedjats. 



Beträffande klimatet är detta i båda områdena nederbördsrikt och tämligen 

 rått, men som dalarna vetta mot sydväst, är solstrålningen långvarig. Av- 

 dunstningsförmågan gynnas härav liksom av de talrika hättiga vindarna, och 

 bör vara större i det vidare Rappenområdet än i det smala Sperbelområdet. 



Rörande vegetationsförhällandena framgår i huvudsak följande. Sperbel- 

 området är till 97 % bevu.xet av skog, medan 3 % utgöras av betesmark och 



