I,ri"lKRArUK X5 



plantskolu. Skogsbeståndet är i regel mycket tätt med c:;i 300 stammar ]>er 

 har och en kuljikmassa av 520 m' per har. Ur vattenuppsamHngss\'ni)unkt 

 framhåller fört'., att av Sperbelområdets skogsbestånd blädningsskogen är mest 

 vattenuppsanilande; därnäst de gallrade gammalbestånden och minst den på 

 betesmarker nyplanterade granskogen. 



I Rappenområdet är markkultiiren mera \ä.\lande. Betesmarkerna utgöra 

 54, « % och bestå dels av mera torra, soliga områden med sydlig eller västlig 

 exposition, dels av fuktiga till sänka marker mest med nordlig exposition, dels 

 av högt belägna marker med växlande exposition bevuxna med fjällal, dels 

 av ljunghedar. .Åkermarken, odlad med potatis, havre, råg och korn, utgör 

 1,7 %, ängsmarken 8,4 %. Skogen upptager alltså även i Rappenområdet 

 35,1 %, och består i huvuddalen och de större sidodalarna mest a\- gran i 

 blädningsbestånd, i övrigt av pä gammal betes- och rödjemark planterade skogs- 

 bestånd mest med gran. Från \attenuppsamlingssynpunkt är den förra huvud- 

 sakligen av vikt. 



Skillnaden i skogshänseende mellan de båda områdena är alltså icke så ut- 

 präglad som det vore önskvärt, men förf. anser det möjligt att korrigera för 

 Rappenområdets skogsprocent. 



De utförda mätningarna äro dels meteorologiska över nederbörd, snötäcke 

 och temperatur, dels hydrografiska över avrinningen spec. i huvudbäckarna 

 men också i bibäckarna och källorna, ävensom över halt av lösta och upp- 

 slammade ämnen, dels detaljberäkningar över infiltration, avrinningshastighet 

 å olika markslag o. s. v. Förf. diskuterar först resultaten av detaljmätningarna 

 för att därefter övergå till framställningen av vattenhushållningen. Vid först- 

 nämnda diskussion låter förf. lik\äl resultaten påverkas av dem, som framgått 

 ur vattenhushållningen. 



I vartdera området funnos trenne nederbördsstationer representerande olika 

 höjdlägen, och av dessa stationer var en i vartdera området utrustad med 

 självregistrerande mätare. Av de för nederbördsberäkningen inom Sperbel- 

 området använda stationerna låg emellertid ingen inom området. Snötjock- 

 leken mättes vid alla stationerna, varjämte en del extra snömätningar i och 

 utanför skogen utfördes. Temperaturen uppmättes vid 2 stationer. 



Nederbördsbestämningarna visade sig här som så ofta föga tillfredsställande, 

 speciellt på grund av stationernas läge. Så visade resultaten, att i Sperbel- 

 området nederbörden skulle tilltaga med höjden, i Rappenområdet däremot 

 avtaga, och, att i det förra området medelnederbörden .skulle utgöra 1,589 

 mm, i det senare 1,536 mm. Fn närmare granskning av de skilda stations- 

 värdena visar, att dessa resultat otvivelaktigt äro felaktiga och förf. uppskattar 

 den sannolikt riktiga nederbörden i Rappenområdet till 1,657 "''"''i "''^" anser 

 sig för objektivitetens skull böra räkna med de funna medelvärdena. 



Rörande snömätningarna märkes, att inga snötäthetsbestämningar företagits. 

 De diskuteras också föga. I medeltal är emellertid snötäckets varaktighet 22 

 dagar längre i det skogfria Rappenområdet än i Sperbelområdet, vilket torde 

 sammanhänga med det senare områdets större höjd och förty lägre temperatur 

 men också med mätstationernas belägenhet. Förf. diskuterar rätt ingående det 

 intressanta spörsmålet om skogens inverkan på markens nederbördsmängd, 

 utan att vid litteraturredogörelsen omnämna H. F,. Ha.mi!krgs samt Janssons 

 och Wf.stm.^xs viktiga resultat. Förf:s mätningar giva det mot Hambergs 

 stridande resultatet, att snötäcket skulle vara längre i det skogfria området. 



