SVEN PETRINI 



WAGNERBLÄDNINGEN OCH DESS 

 TILLÄMPNING I SCHWARZWALD. 



Intryck från en studieresa. 



Under den förflutna sommaren hade jag tillfälle att företaga en studieresa 

 på kontinenten, då jag även kom att under en veckas tid uppehålla mig 

 i Schwarzwald. Det är några av erfarenheterna därifrån, som här skola fram- 

 läggas. 



Om jag först skulle försöka att med några ord sammanfatta det allmänna 

 intrycket av Tyskland och stämningen där, skulle jag vilja säga, att livet i all- 

 mänhet tycktes mig tämligen tråkigt. Folket verkade misslynt och modstulet, 

 alla klagade över de dåliga tiderna, och alla människor talade politik. Opi- 

 nionen vände sig mot huvudsakligen två ting, nämligen fransmännen och 

 judarna. Däremot hörde jag ingenting ont om engelsmännen. 



Mat fanns det mera gott om än vad åtminstone jag hade väntat mig, dock 

 var det brist på socker och smör och i Berlin var köttet ransonerat. Järn- 

 vägarna, som man berättat mig en mängd rövarhistorier om, befunnes vara i 

 mycket gott skick, och åtminstone snälltågen gingo med all önskvärd precision. 

 Man kunde inte heller klaga på vagnarna, som, vad bekvämlighet och snygg- 

 het angår, gott kunde mäta sig med de genomsnittliga franska. 



Med avseende på skogarna har det sagts, att de skulle ha blivit så illa 

 åtgångna under kriget. Man har framhållit det tragiska däri att minutiösa 

 hushållningsplaner och detaljerade beräkningar, rationell statistik och bok- 

 föring - — - allt skulle ha kastats över ända genom kriget, dä reviren helt en- 

 kelt ålagts att leverera sä och sä mycket virke — sak samma med planer 

 och uthållighet. Efter vad jag sett och hört skulle jag vilja beteckna dessa 

 rykten som till största delen gripna ur luften. Det är ju möjligt att det fin- 

 nes några enstaka revir, där överavverkning kan ha ägt rum. Men i all- 

 mänhet förhäller det sig alldeles tvärtom på det sättet, att man under kriget 

 har på de flesta ställen avverkat betydligt mindre än under fredstiden förut, 

 och orsakerna härtill ligga mycket nära. Först och främst har Tyskland 

 under krigsåren konsumerat avsevärt mycket mindre virke än normalt, dels 

 på grund av den avstannade byggnadsverksamheten och dels på grund av att 

 folkmängden varit minskad med alla dem, som legat i fält. För bränsle har 

 Tyskland som bekant kolgruvor inom egna gränser, och någon ökad bränn- 

 vedshuggning i stil med bränslekommissionernas i Skandinavien kan man ej 

 tala om. Därtill kom den omständigheten att en stark brist på såväl skogs- 

 arbetare som uppsyningsmän och förvaltande personal har rått hela tiden, dä 

 just denna del av befolkningen särskilt mangrant samlats under fanorna. Det 

 var därför omöjligt att driva skogsarbeten i normal utsträckning, och vad som 

 mest har fått stå tillbaka är givetvis kulturer, gallringar och vägarbeten. Även 

 huvudavverkningarna ha emellertid måst inskränkas av brist på arbetskraft. 



4. ShogsvHrds/oreningens Tidskrift igir. Serien B. 



