WAGNKRBLAl^NINC.KN OCH DESS TILLÄMPNING 



X 53 



ligger mycket ytligt, varför granplantorna under sin första utvecklingstid ;iro 

 mycket känsliga för en uttorkning av humuslagret och det översta markskiktet. 

 Nordkanten erbjuder skydd mot middagssolen, som är plantornas farligaste 

 fiende. Nordvästkantens särskilda lämplighet för föryngringen skulle likaså 

 vara en fuktighetsfråga, i det att, förutom skyddet mot middagssolen, vi här 

 ha att räkna med en gynnsam e.\])osition mot regnet, som i Tyskland van- 

 ligtvis kommer västerifrån, särskilt åskregnen, som just under den heta års- 

 tiden ha stor betydelse för plantorna. 



Ostkanten anser Wacnkr vara mycket olämplig för föryngringen, framför 

 allt därför, att den är utsatt för morgonsolen och blir uttorkad redan tidigt 

 på dagen utan att få någon ersättning för den förlorade fuktigheten i form 



-iwi'"' 



Fig. 2. a. Granplanta med normalt, d. v. s. ytligt förgrenat rotsystem; li. granplanta efter 

 omskolning med rotsystemet vertilcalt orienterat; c. granplanta som utplanterats 

 i skogen och som genomlevt en stagnationsperiod, under vilken det felaktigt 

 orienterade rotsystemet dött bort och nya rotgrenar utbildats i normalt läge. 

 (Efter Waoner) 



av svalka och dagg förrän på natten. Nordvästkanten däremot får solbelys- 

 ningen så sent på dagen, att den endast ger en gynnsam uppvärmning, under 

 det dess uttorkande verkningar ej hinna göra sig kännbara förrän natten in- 

 träder med svalka och fuktigare luft. 



En beståndskant, som är vänd mot väster, är emellertid utsatt för storm- 

 fara, varför den rena nordkanten är att föredraga. Nordkanten är helt skyd- 

 dad för sydliga och sydvästliga vindar, och de rent västliga stryka blott ut- 

 efter kanten, om denna är rak. Den bästa avverkningsriktningen är sålunda 

 från norr till söder. Hyggena skola göras långa och smala i riktning Ö — V 

 och gärna med vinkelräta avsatser, så att man får skydd mot väster och 

 nordväst, om stormfara föreligger från detta håll (se fig. 3). Detta gäller pä 

 plan mark. Sluttningarna böra behandlas med vissa modifikationer. 



Sålunda anger Wagxer att å väst- och sydvästsluttningar bör huggas i av- 



