56 X SVEN PETRINI 



vilken bildar NO-gräns mot bondskogen. Marken sluttar ned emot bäcken 

 men övergår så småningom till ostsluttning. Den del av beståndet, som hit- 

 tills behandlats, var emellertid NO-sluttningen upp till krönet. Man började 

 här i västra hörnet med en föryngringskant och samtidigt ungefär i oo meter 

 längre österut, så att hygget fick trappstegsform. Virket släpades uppför 

 branten till körvägen. Beståndet utgjordes av gran, bok och silvergran. För- 

 yngringen var mycket god av gran och bok, men av silvergran säg man ej 

 mycket. Silvergranen hade dock grott, men dels hade plantorna lidit mycket 

 genom betning av hjort och rådjur, och dessutom växer som bekant silver- 

 granen mycket långsamt i det första ungdomsstadiet. Säg man noga efter, 

 kunde man här och där finna en skamfilad silvergranplanta, men det all- 

 männa intrycket blev dock, att dessa ej voro mycket att räkna med. 



Avdelning 9, som kom härnäst, uppvisade i huvudsak samma förhållanden 

 som avdelning 6. Vi hade här ostsluttningen ned emot samma bäck, som förut 

 omnämnts, och föryngringskanten var även här utlagd i trappstegsform. Ater- 

 växten av gran och bok var god, under det att silvergranen var så gott som 

 icke representerad. 



Avdelning 15 uppvisade tvenne föryngringskanter: den ena å västsluttningen 

 i avdelningens norra del och den andra 200 meter längre söderut på så gott 

 som jämn platå. A västsluttningen hade c:a 50 meters bredd föryngrats, 

 varav hälften likväl var äldre hygge med ifyllnad genom kultur av tall och 

 lärk. Denna del var mycket tillfredsställande. A den del, som övergåtts med 

 WAGNERhuggningen, var emellertid föryngringen luckig och bestod enbart av 

 gran. A stora fläckar växte en halv meter högt gräs, varför denna föryng- 

 ringsyta säkert blir svår att få i gott skick. Innanför kanten, i det Ijushuggna 

 beståndet, fanns det emellertid mycket talrika och vackra grupper, borstar, av 

 bok och av gran samt icke så litet silvergranplantor. 



På platån 200 meter längre bort voro förhållandena helt olika dem på 

 västsluttningen. Här kunde man icke klaga över brist på återväxt, snarare 

 tvärtom. Det var emellertid boken som här dominerade fullständigt. Bok- 

 skogen anses dock i Tyskland allmänt vara en dålig affär numera — för- 

 modligen med orätt, då bränslepriserna antagligen komma att göra boken 

 mer räntabel än man tror — varför man önskar hjälpa fram granen genom 

 reglerande huggningar. Det syntes mig emellertid meningslöst att söka för- 

 hindra bokens utveckling i rena bestånd, då den som här ger omisskännligt 

 utslag för att den vill komma just på ifrågavarande mark. I varje fall bör 

 ingripandet ske pä ett mycket tidigt stadium. Skogvaktaren upplyste, att man 

 tänkte söka få upp granen å denna avdelning. Jag fick likväl det intrycket, 

 att det icke skulle komma att lyckas. Man såg här huru bokföryngringen 

 redan fanns färdig i det Ijushuggna beståndet, där det också fanns rätt gott 

 om gran och silvergranplantor. Då kalhuggningen sker, överflyglas de tyd- 

 ligen av boken, som då blir starkare belövad. 



Nära intill ligger avdelning 14 å samma platå. Här hade man lyckats 

 få fram blandningen med alla tre trädslagen: bok, gran och något silvergran. 

 De tre olika resultaten pä ej längre distans från varandra än sammanlagt 400 

 .meter äro ägnade att väcka förvåning. 



I fråga om västsluttningen ligga orsakerna ganska klara, då den är väsent- 

 ligt fuktigare än platån. Den lilla bäcken, som jag förut talat om, kommer 

 därifrån, och det synes redan av vegetationen inne i beståndet, att vi här ha 



