WACNKRBLÄDNINGEN OCH DESS TILLÄMPNING x 61 



tillämpningen av dem betydligt avviker frän skogsskötseln på Gaildorf. Ett 

 rent silvergranbestånd föryngras t. ex. pä följande sätt. I nordkanten utföres 

 en svag ljushuggning, och i det svagt Ijushuggna beståndet inplanteras silver- 

 gran och bok i små grupper, vilka kunna vara antingen rena eller blandade. 

 Hela ytan kultiveras dock ej, utan meningen är blott att åstadkomma borstar. 

 Om några år upptages en WACNERkant, varvid plantgrupperna utveckla sig 

 och självsådd kommer till. Sedan fortskrider föryngringen på detta sätt vidare. 

 Med denna anordning kan bredden av den strimma, som skall kalhuggas, nå- 

 got ökas. 



Silvergranen har, som förut nämnts, längre omloppstid än granen, men om 

 d:r R.\MM har ett blandbeständ av dessa två trädslag, där granen överväger, 

 föryngrar han likväl silvergranen före granen. I det Ijushuggna beståndet 

 kultiverar han silvergran och bok, läter grupperna få 5 å 6 års försprång 

 och räknar sedan med självsädd från granen, då WAGNF.Rkanten upptages. 

 Silvergranen växer så långsamt i den första ungdomen, att den behöver detta 

 handicap. 



D:r Ramm gör alltså ej så litet kulturer, trots det att han tillämpar Wacner- 

 metoden, som principiellt bygger på naturföryngring. Särskilt gärna planteras 

 boken, som bör finnas med i blandningen överallt. Silvergranen kultiveras 

 förutom medelst plantering även genom sådd. Fröätgången är kolossal — 

 60 ä 80 kg per har. Fröet anskaffas emellertid vid fröår mycket billigt — 

 ungefär för ett pris — för arbetet — av c:a i Mk per kg. 



En modifikation av WAGNERsystemet, tillämpad på tallskog, har ju för 

 svenska förhållanden sitt särskilda intresse och skall därför här omnämnas. 

 D:r Ramm hade utfört en dylik huggning i ett bestånd, där gammal tall — 

 bortåt 150 år — bildade huvudbeståndsdelen, och där silvergranen, även den 

 i hög ålder, befann sig i 2:3 kronskiktet. Bok saknades här alldeles. Mar- 

 ken var en västsluttning med benägenhet för ortstensbildning. 



Det nya beståndet borde liksom det nuvarande sammansättas övervägande 

 av tall, då silvergranen här icke lämpade sig för marken i någon högre grad, 

 men det var dessutom önskvärt att få ett underbestånd av silvergran, och likaså 

 var det önskvärt att få in boken som markförbättrare. Silvergranen i be- 

 ståndet var emellertid av så svag livskraft, att något grobart frö ej var att 

 förvänta. Tallrasen var god, och naturlig föryngring av tall sålunda efter- 

 strävansvärd. 



Med ett vanligt WAGNERhygge skulle intet resultat i avseende på naturlig 

 föryngring ha uppnätts, enär detta skulle bli för smalt för att tallen skulle 

 kunna föryngra sig. A andra sidan kunde man av hänsyn till stormfara och 

 markförvildning ej taga upp ett sä stort kalhygge, som tallen behövde för 

 naturlig regeneration. D:r Ramm har därför tagit upp ett 20 m brett hygge, 

 orienterat i O — V, men där tallen kvarlämnats såsom fröträd samt mark- och 

 vindskydd. Även enstaka silvergranar hade lämnats kvar. Under tallen har 

 kultur verkställts av silvergran och bok i grupper, och självsådd av tall på- 

 räknas. 



Även gallringsmetoderna influeras starkt av hänsynen till markvården, och 

 principen formuleras sålunda: relativt kraftiga ingrepp i det härskande be- 

 ståndet med skonande i högsta möjliga grad av underbeståndet. De gäll- 



