64 X SVEN PETRINI 



ymnigt hade infunnit sig. Man vidtager i Calmbach den åtgärden, att man 

 klipper ned alltsammans i juli månad. Med hallonriset väntar man dock 

 numera gärna tills efter det bären mognat, ty hallonen stå mycket högt i pris. 

 Den förnämsta skadegörelsen förövas dock som nämnt av det vilda. För 

 att på en del ställen kunna över huvud taget få fram silvergranen hade man 

 måst skydda plantorna mot betningen. Detta skedde här därigenom, att man 

 på hösten beströk dem med kalk. För att kalken skall sitta kvar, rör man 

 ut den med linolja, och för att ytterligare avskräcka rådjuren inblandades 

 stenolja (Steinöl), som har en vidrig lukt. — Denna metod har visat sig 

 effektiv och har framför andra (t. ex. bestrykning med tjära) den fördelen, 

 att marken tillföres ganska mycket värdefulla näringsämnen, då kalken om 

 våren regnar bort. Plantorna visade också efter denna behandling ett osed- 

 vanligt frodigt utseende. 



Av övriga hittills ej nämnda trädslag fanns ej mycket att se. Enstaka 

 exemplar av björk, ek, ask och lönn växte vid vägkanterna. Lärken uppgavs 

 ej kunna odlas på grund av att den starkt angreps av kräfta. Med utländska 

 trädslag hade drr Ramm tidigare experimenterat men utan större resultat. Ett 

 ganska vackert och i varje fall snabbväxande bestånd av Pimis Slrobus ob- 

 serverades. Enligt uppgift är emellertid peridermium även här en svår fiende 

 till detta trädslag. Försök med Pseudois!ii;a hade ej varit lyckade, och ameri- 

 kansk poppel som vindskydd hade också prövats utan att man funnit anled- 

 ning att ge försöken någon större omfattning. 



Det enda resultatet d:r Ramm ville framhålla som något att taga vara på, 

 var i fråga om sitkagranen, som med fördel kan användas. Den har likväl 

 den olägenheten att vara så stickande, att man har mycket svårt för att fä 

 folk till att utföra gallringarna. 



På grundvalen av sin erfarenhet ansåg därför d:r Ramm det vara bäst att 

 nöja sig med de trädslag, naturen själv låtit växa i Schwarzwald. Men dessa 

 trädslag passa ej lika bra överallt, utan man bör åstadkomma en lämplig 

 fördelning. Sålunda vill man hålla granen borta från sydvästliga och väst- 

 liga lägen, där tallen bäst försvarar sin plats, under det att granen är olämp- 

 lig t. o. m. såsom inblandning, då den har en för låg omloppstid. Däremot 

 inblandas boken ytterst gärna på dessa ståndorter, helst i sällskap med silver- 

 granen. 



