sr(h;sforsri\1i\(;e.\ x 67 



145). Då det senare visat sig, att den funna mängden av dessa syror är 

 beroende på förestringstiden (alkohol, svavelsyra, vanlig temperatur) samman- 

 räknas de här med hartssyrorna. 



Huvudbeståndsdelarna äro sålunda: Indifferent (= ej sur) substans 12 — iS 

 %, »fettsyror» 30 — 50 "4, och hartssyror 34 — 53 %. 



Den indiffernita substansen visar sig åtminstone efter längre tids förvaring 

 dock vara något sur, syretal i i . Då jag hade anledning förmoda att jodtals- 

 bestämningarnas misslyckande på hartset i dess helhet berodde huvudsakligen 

 på hartssyrorna, försöktes jodtalsbestämningar (enl. Hanus) på den indifterenta 

 substansen. Den visade en betydlig additionsförmäga för halogen, men re- 

 sultaten varierade mycket starkt med betingelserna. Den indifferenta substansen 

 avskiljer småningom en mängd små kristaller i en brun sirapstjock grund- 

 niassa. 



iFettsvromasi syretal varierar något omkring 190. Även på dem försöktes 

 jodtalsbestämning för deras karaktäriserande. Resultatet blev något mindre 

 varierande än i de förut omtalade fallen och ligger mellan 110 och 130. 

 »Fettsyrorna» dela ganska hastigt upp sig i en fast, kristallinisk och en fly- 

 tande, måttligt viskös fas. 



/[artssvivriias syretal varierar något men ligger i allmänhet rätt nära 170. 

 De erhållas i allmänhet som en gulbrun amorf massa, men kristallbildning 

 har också förekommit. 



.\rbetet går f. n. ut <leh på att i kemiskt och fysikaliskt avseende karak- 

 tärisera dessa förstahandsbeståndsdelar, dels prövning av metoder, som kunna 

 tänkas vara tekniskt användbara, för att på våta vägen uppnå anrikning av 

 »fettsyror» och hartssyror i skilda fraktioner. En betydande sådan anrikning 

 har ernåtts men vätskans emulsionsnatur synes lägga hinder i vägen för i)rak- 

 tiskt bruk. Vidare undersökes tekniskt destillat av renat harts i jämförelse 

 med utgångsmaterialet och destillationsåterstoden. 



Slutligen ha också påbörjats försök att ur de nämnda förstahandsbestånds- 

 delarna isolera andrahandsbeståndsdelar, helst i form av kemiska individer. 



2. Fysiologiska undersökningar över granens och tallens my= 

 korrhiza. 



Docenten Elias Melin har till styrelsen avgivit följande berättelse över 

 undersökningarnas fortgång. 



I . Metod för isolering av 7nykorrhizasvampariia. 



En metod har utarbetats, genom vilken de äkta mykorrhizasvamparna täm- 

 ligen lätt kunna isoleras. Unga mykorrhizor steriliseras och placeras på gela- 

 tinplattor med närlösning. Efter några få dagar utväxa de äkta svamparna. 

 Utan föregående sterilisering är en isolering omöjlig, enär på mykorrhizans 

 yta levande marksvampar, framför allt Penicillia och Mucorineer, utvecklas 

 mycket kraftigt. 



2. De äkta iiiykonhizasvamparna. 



Det har sitt stora intresse, att åtminstone den vanliga tallen har flera svamp- 

 arter, som var för sig kunna bilda normal ektotrof mykorrhiza. Från tallen 

 har sålunda hittills isolerats tre skilda arter av mykorrhizasvampar, frän granen 



