134 X SKOGSLAGSTIFTNINGEN 



till förekommande eller hävande av försumpning å skogsmark 

 icke bör ifrägakomma, förrän hithörande spörsmål blivit full- 

 ständigt utredda. 



Härefter ämnar nu styrelsen övergå till att framlägga de förslag till lag- 

 stiftning beträffande de enskilda skogarna, som styrelsen anser vara av be- 

 hovet påkallade och mer eller mindre föranledda av de yttranden, som av- 

 givits över förenämnda betänkande. 



Dessa förslag anser styrelsen kunna inrymmas uti : 



i) Lag angående värd av enskildas skogar. 



2) Lxig angående vård av kommunskogar, besparingsskngar, iockenallmännings- 

 skogar samt vissa stiftelsers, sällskaps och föreningars skogar. 



3) Lag angående häradsallmänningar. 



4) Lag angående vård av enskildas skogar ino?n Gotllands län. 



5) Lag angående skvddsskogar. 



6) Lag angående skogsvårdsstyrelser. 



7) Fö?vrdning angående skogsvårdsavgifter. 



Domänstyrelsen har icke ansett sig böra, beträffande samtliga här ovan- 

 nämnda lagar, framlägga fullt utarbetade förslag till lagtext utan i detta av- 

 seende endast förslag till 



lag angående vård av enskildas skogar; 



lag angående skyddsskogar och 



lag angående ändring i i — 6, 8, 9 och 11 §§ av lag angående vård av 

 enskildas skogar inom Gottlands län den 13 juni 1908. 



i) Lag angående vård av enskildas skogar. 



1 §. I mom. k skogsmark, tillhörig enskilda må vid avverkning av annan 

 skog än ungskog bestånds eller grupps slutenhet ej hävas i sådan grad, att 

 beståndets eller gruppens vidare utveckling eller fortbestånd äventyras, med 

 mindre avverkningen utföres såsom föryngringshuggning. 



2 mom. Avverkning av ungskog å mark, som ovan sagts, må ej ske 

 annorlunda än genom för skogens utveckling ändamålsenlig gallring, så framt 

 ej skogsvårdsstyrelsen med hänsyn till skogens tillstånd och beskaffenhet finner 

 skäligt medgiva, att avverkning sker under annan form. 



2 §. Med skogsmark må ej så förfaras, att skogens återvä.xt äventyras. 



3 §. Vad i I § I mom. stadgats gäller icke skog å mark, där skogens 

 tillväxt och återväxten omöjliggöres av markens beskaffenhet och betäckning. 



Ej heller utgör, vad i i och 2 §§ stadgas, hinder för skogsmarks upp- 

 odling till trädgård, åker eller äng, för dess användande till byggnadstomt 

 eller därmed jämförligt ändamål eller för dess omläggning medelst röjning 

 och andra för ändamålet erforderliga åtgärder till betesmark för varaktigt 

 betesbruk; dock att sådan omläggning till betesmark må ske allenast, då 

 marken är härtill lämplig och ej i större omfattning än som skäligen kan 

 erfordras för tillgodoseende av behovet av bete för å fastigheten eller därmed 

 sambrukad fastighet vinterfödda kreatur. 



4 §. I mom. Sker avverkning i strid mot i § eller uppkommer efter 

 sådan föryngringshuggning, som omförmäles i samma § i mom., ej inom 

 skälig tid naturlig föryngring av beskaffenhet, att den med hänsyn till växt- 

 platsens belägenhet och förhållandena i övrigt motsvarar en rationell skogs- 



