UOMANSTVRELSENS FORSLAG X 141 



lunda hava under i) upptagits samma skogar, som i betänkandet å sid. i6 

 med tillägg för skogar på Oland. Styrelsen delar jämväl kommittémajoritetens 

 uppfattning beträffande de skogar, vara förordningen den i S juni 1 9 1 5 an- 

 gående utsyning å viss skog inom Västerbottens och Norrbottens läns lapp- 

 marker m. fl. områden äger tillämpning. I fråga åter om skogarna inom 

 nyssnämnda läns kustland tar styrelsen utöver de skäl, som betänkandet därom 

 innehåller, framhålla följande. 



De skogliga förhållandena inom nyssnämnda delar av landet äro av sådan 

 art — vilket ock tydligt framhållits genom kraven på särskild lagstiftning för 

 dem — att det icke utan vidare kan avgöras huruvida en lag, som beträffande 

 landet i övrigt kan anses tillfredsställande, även uppfyller de anspråk, som 

 med hänsyn till de särskilda förhållandena böra ställas på en för dessa trakter 

 väl avpassad skogslag. Lämpligast torde för den skull vara att invänta an- 

 tagandet av en skogsvårdslag lör enskildas skogar söder om Västerbottens län 

 innan man U|)ptager frågan om huruvida Västerbottens och Norrbottens läns 

 kustland böra under densamma inrymmas. Dä härtill kommer att trots allt 

 vad den s. k. kustlandslagens vedersakare mot densamma anfört, det icke lär 

 kunna bestridas att lagen verkat mycket gott till skogsvårdens fromma, kan 

 styrelsen icke finna det vara förenat med någon olägenhet för vederbörande 

 skogsägare, om lagen allt fortfarande skulle få äga giltighet. 



De under 2) och 3) upptagna skogarna sammanfalla i väsentliga delarna 

 med betänkandets förslag, dock med viss ändring i fråga om de under 3) 

 upptagna skogarna. 



Skyddsskogarnas eller de under 4) onmämnda skogarnas undantagande frän 

 lagens tillämpning har förut motiverats. 



I fråga om 5), skogar å fiygsandsfälten i Hallands län, har styrelsen anslutit 

 sig till kommittémajoritetens uppfattning. 



Styrelsen har i motsats till reservanten och ombudsmötet icke dragit i be- 

 tänkande att såsom rubrik till lagen använda den nu gällande allmänna skogs- 

 värdslagens eller lag angående vård av enskildas skogar. 



I fråga om själva lagte.xtens avfattning har styrelsen sökt ej blott tillämpa 

 vad styrelsen förut anfört i fråga om systematiseringen av en lagstiftning på 

 ifrågavarande område eller att i en och samma lag ej bör innehållas mera 

 än som för dess tillämpning inom avsedda områden är nödvändigt, utan ock 

 giva de särskilda lagparagraferna en sådan avfattning att i desamma be- 

 träffande de rent skogliga förhållandena endast kommer till användning sä- 

 dana facktermer och uttryckssätt, vilkas tolkning ej kan bereda fackmannen 

 någon svårighet. 



Med det sålunda tillämpade tillvägagäendet har styrelsen också avsett att 

 kunna så långt det är möjligt meddela föreskrifter, vilka utan särskilda be- 

 stämmelser i detalj skola kunna tillämpas inom skilda delar av landet allt 

 efter sig där företeende skogliga förhållanden. .\tt sä avfatta en lagstiftning 

 förmenar styrelsen vara det enda riktiga, under förutsättning att den myndig- 

 het, som har att i första hand tolka och tillämpa lagen, också besitter nödig 

 fackkunskap, och härför har styrelsen velat sörja genom det förslag till lag 

 angående skogsvärdsstyrelser, vilket styrelsen här nedan ämnar i dess huvud- 

 linjer framlägga. 



