142 X SKOGSLAGSTIFTNINGEN 



Speciell moth'erini(. 



1 I mom. meddelas förbud ätt vid avverkning av annan skog än ungskog häva bestånds 

 eller grupps slutenhet till den grad att beståndets eller gruppens vidare utveckling eller 

 fortbestånd äventyras med mindre avverkningen utföres såsom föryngringshuggning. 



P"ör en skogs utveckling erfordras, att de särskilda samhällena inom skogen d. v. s. be- 

 ståndet eller gruppen ständigt få hava en emot dess utvecklingsstadium svarande grad av 

 slutenhet, och uppställer skogen jämväl för sitt fortbestånd krav i samma hänseende, då den 

 nått den ålder att man egentligen icke kan tala om dess vidare utveckling. Det är dessa 

 synpunkter, som varit ledande för domänstyrelsen vid avfatttande av nyssnämnda bestäm- 

 melser. Häves denna slutenhet till den grad, att beståndet och gruppen icke vidare kan 

 i denna sin egenskap utvecklas eller fortbestä, måste skogsmannen kräva att åtgärder vid- 

 tagas för ernående av föryngring, antingen detta med hänsyn till samtliga härpå inverkande 

 faktorer bör ske genom kalavverkning och direkta kulturåtgärder eller genom ställande av 

 fröträd och markens beredande för självsådd eller ock genom tillämpande av principerna 

 för en rationell blädning. 



Nämnda fordringar beträffande avverkningens utförande lägga emellertid inga som helst 

 hinder för sädana huggningar, som gemenligen benämnas beredningshuggning eller rensnings- 

 huggning, men förhindra att s. k. skräpskogar eller maskerade kalhyggen kunna fa uppstå 

 utan att skogsvårdsstyrelsen skall kunna häremot ingripa. 



Härmed har domänstyrelsen också undgått de svårigheter, vilka såväl betänkandet som 

 reservationen haft vid karaktäriserandet av dylika avverkningar. 



Domänstyrelsen är fullt medveten om att härmed i skogslagstiftningen införts en ny fack- 

 lig term på skogsvårdens område, nämligen ordet föryngringshuggning, vilken kanske den 

 enskilde skogsägaren icke utan vidare kan i varje fall rätt tolka. Det torde emellertid icke 

 vara möjligt att, dä man vill fortskrida på den inslagna vägen att fostra och leda den en- 

 skilde skogsägaren till bättre insikt om vården av sin skog, undvika vissa detaljbestämmelser, 

 men synes det styrelsen riktigare att utforma dessa med tillämpande av på området allmänt 

 använda facktermer, om vars rätia innebörd fackmannen icke svävar i tvivelsmål, än att så- 

 som skogslagstiftningskommittén använda uttryck, vilka icke hava vunnit burskap inom den 

 fackliga terminologien. Med den goda uppfattning, som skogsägaren här i landet i allmänhet 

 dock äger om det rent elementära i skogsskötseln, lärer det emellertid icke möta svårighet 

 för skogsvårdsstyrelserna att snart nog bibringa allmänheten insikt om vad som menas med 

 föryngringshuggning. 



I ordet föryngringshuggning inlägger emellertid skogsmannen jämväl en betydelse, som 

 i vissa fall går något utöver vad här förut anförts. Det är nämligen icke tillfyllest att en 

 föryngringshuggning för att verkligen gagna det avsedda ändamålet enbart bedrives såsom 

 här ovan sagts, ty för föryngringen kräves ej blott markens beredande och besåning 

 samt tillräckligt med ljus, utan jämväl under vissa förhållanden visst skydd för plantskogen 

 under dess uppväxt. I följd härav kunna fall inträffa, och detta särskilt i exponerade lägen 

 eller där jordmånen är synnerligen ömtålig för uttorkning, att hyggena av denna anledning 

 måste högst väsentligt begränsas till sin areal och jämväl understundom förläggas på visst 

 sätt. Bestämmelserna om avverkningens utförande såsom föryngringshuggning inbegriper 

 sålunda också skyldighet att taga hänsyn till nyssnämnda förhållanden. 



Härmed skulle också föreskrifter vara givna, vilka täcka de fall, ilå skogar förekomma i 

 exponerade lägen eller under andra föryngringen försvårande förhållanden, men till den ringa 

 omfattning att från det allmännas sida rimligtvis ej kunna krävas sådana åtgärder som att 

 dylika skogar förklaras för skyddsskogar. 



2 mom, avhandlar bestämmelserna angående skydd för ungskogar. I detta hänseende har 

 styrelsen i huvudsak anslutit sig till den provisoriska skogslagens formulering av ifråga- 

 varande bestämmelser. 



Visserligen skulle kunna givas ett visst berättigande ät en skogsägares krav pä att er- 

 hälla närmare kännedom om vad som avses med ungskog såsom exempelvis dess övre ålders- 

 gräns. Men då det dels icke är möjligt att med vissa siffror för olika delar av landet an- 

 giva en sådan gräns, utan att man omedelbart skulle med hänsyn till särskilda på en ort 

 rådande förhållanden komma i konflikt med en dylik bestämmelse, dels en definition av 

 samma åldersgräns, på sätt betänkandet angiver, icke synes styrelsen ändamålsenlig, enär 

 den eljest enligt allmän uppfattning om vad med ungskog verkligen avses icke ger ett exakt 

 uttryck för beståndets beskaffenhet, då det passerar ungskogens övre åldersgräns, har sty- 

 relsen icke funnit det möjligt att i lagtexten härom intaga närmare bestämmelser. 



