146X SKOGSLAGSTIFTNINGEN 



Här har 1903 års skogsvårdslags 6 § kompletlerats med vissa föreskrifter om dels att 

 skogsvårdsstyrelsen åligger att pröva pant eller borgen, som hos överexekutor ställes, dels 

 huru den pant eller borgen bör vara beskaffad, som skall ställas för hävande av avverk 

 ningsförbud, vilket föranletts av befarat missbruk av bestämmelserna i 3 §, andra stycket' 



Genom att jämlikt 9 § giva skogsvårdsstyrelsen befogenhet att påkalla syn, där den befarar 

 att skog avverkas i annan avsikt än för skogsmarkens uppodling till åker eller äng eller för 

 att användas till betesmark, byggnadstomt eller annat därmed jämförligt ändamål samt enligt 

 12 § hos överexekutor erhålla avverkningsförbud samt jämlikt 13 § kunna påfordra säker- 

 het för markens återställande i skogbärande skick inom viss tid, därest den då ej tagils i 

 anspråk för uppgivet ändamål, har styrelsen trott sig finna en utväg ej blott att förhindra 

 dylika missbruk, ulan ock giva skogsvårdsstyrelsen medel därtill, dock utan att skogsvårds- 

 styrelsen därvid behöver, såsom ifrågasatts, sträcka sin kontrollerande verksamhet på ett om- 

 råde, där skogsvård icke kan ifrågakomma. 



14 5. 



Denna paragraf är i huvudsak uppbyggd på bestämmelserna i 7 § av 1903 års skogs- 

 värdslag, men har kompletterats med föreskrift om viss straffpåföljd ifråga om oriktigt ut- 

 förande av avverkning eller åsidosättande av utav skogsvårdsstyrelsen beträffande avverkning 

 meddelad föreskrift. 



Domänstyrelsen, som väl haft under omprövning, huruvida icke andra påföljder än de nu 

 föreslagna kunde tänkas som en följd av överträdelse av lagens föreskrifter angående avverk- 

 ning och markvård har emellertid icke funnit en sådan väg framkomlig, utan ansett sig nöd- 

 sakad föreslå bötesstraff 50m påföljd för överträdelserna Då styrelsen tagit detta steg, har 

 styrelsen emellertid gjort det under förvissning om att skogsvårdsstyrelsen, då det gäller till- 

 lämpning av skogsvårdsbestämmelser, angående vilkas innebörd den enskilde skogsägaren 

 icke i allmänhet kan förmodas äga full insikt, skall förfara med all urskiljning, som är nöd- 

 vändig för att ändamålet med lagen skall vinnas, och att skogsvårdsstyrelsens uppgift att 

 stödja och främja den enskilda skogsvården icke skall omintetgöras eller förhindras genom 

 ett alltför rigoröst tillämpande av lagens bestämmelser. Straffmaximum har styrelsen emel- 

 lertid ansett böra höjas från (500) femhundra till (2,000) tvåtusen kronor. 



Föreskrifterna i dessa paragrafer äro direkt hämtade från den provisoriska skogslagens 

 bestämmelser. Dock har styrelsen i likhet med kommittén ansett att beslagsrätt även bör 

 tillkomma skogsvårdsstyrelsen. 



19 §. 



Här föreslagna bestämmelser om fullföljd av talan äro föranledda av styrelsens här nedan 

 framlagda förslag om inrättande av en skogsvårdsstyrelsernas överrevision. 



20 §. 



Bibehållande av denna paragrafs föreskrifter, vilka äro hämtade från 1 903 års skogsvårds- 

 lag, jämväl i det nu framlagda förslaget till lag angående vård av enskildes skogar, är redan 

 förut behörigen motiverat. 



21 — 23 §§. 



Här intagna övergångsbestämmelser ansluta sig i allt väsentligt till betänkandets förslag. 



2) Lag angående vård av kommunskogar m. fl. 



Domänstyrelsen vill nu övergå till de enskildes skogar, å vilka hushållnin- 

 gen med skogen bör regleras genom särskilda hushållningsplaner. 



Då styrelsen här förut behandlat skogslagstiftningskommitténs förslag till lag 

 angående vård av komraunskogar, sockenallmänningsskogar samt vissa stiftel- 



