176x FRÄN UTLANDET 



uppgifter förelagda och omfatta följande tjänstemän. Taxationsavdelningen, 

 till vilken höra tvenne skogshushållningsrevisorer, åligger att för forstligt ända- 

 mål kartlägga statens jordar, taxera statsskogarna och för dem uppgöra hus- 

 hållningsplaner. Avdelningen för statsjordarnas disposition handlägger ären- 

 den rörande dispositionen av forststyrelsen underlydande statsjordar samt för- 

 värvande av skogsmark för statens räkning. Avdelningen, vilken omfattar 

 tvenne forstmästare och en agronom, bör bl. a. även hava tillsyn över stats- 

 skogarnas bevakning. Ingenjörsavdelningen äger planlägga och iståndsätta 

 flottleder och vägar, vilka äro behövliga för statens skogshushållning, att ut- 

 föra anläggningar för transport av virke och husbyggnader samt att torrlägga 

 vattendränkta marker m. m. Till densamma höra: en väg- och vattenbygg- 

 nadsingenjör, en forstingenjör och en mossuttorkningsingenjör. Affärsavdel- 

 ningen, vars uppgift, såsom redan namnet angiver, är att sköta affärsverksam- 

 heten vid statens skogshushållning, består av fyra direktörer, nämligen: en 

 för träförädlingsverksamheten, en för virkesanskaffningsverksamheten, en för 

 trävaruförsäljningsbyråerna samt en för skogsförsäljningsverksamheten, och bi- 

 trädas dessa av biträdande direktörer. Till avdelningen hör bokförare och 

 övrig nödig kontorspersonal. 



Sektionen för privatskogarna består av tvenne avdelningar, nämligen: av- 

 delniiioen för privatskognrnas övenmkande och vilken det även åligger att hava 

 omsorg om forstundervisningen samt avdelnvigen för bostälh- och samfällighels- 

 skogatnas vård. Såsom chef för vardera avdelningen är en överinspektör. 

 Till den senare avdelningen höra dessutom tvenne inspektörer för privatskogarna. 



Dä vi ytterligare tillägga, att forststyrelsens båda sektioner hava ett gemen- 

 samt kansli, ett räkenskapskonlor och ett statistiskl kontor med i huvudsak samma 

 inre organisation som avdelningarna i allmänhet, samt att forststyrelsen er- 

 hållit självständigt räkenskapsväsende, vilket sistnämnda naturligtvis med hän- 

 seende till forstväsendets betydande aff'ärsverksamhet redan under en längre 

 tid visat sig vara av behovet synnerligen påkallat, hava vi redogjort för det 

 mest väsentliga uti reorganisationen av den forstliga centralförvaltningen. 



Omregleringen har dock icke lett till en nödig decentralisering enbart inom 

 forststyrelsen. Avgöranderätten till en hel hop mindre viktiga ärenden, 

 vilken tidigare tillkommit statsrådet, har även tilldelats forststyrelsen. Decen- 

 tralisationen har ock utsträckts till distriktsförvaltningen, uti vilken för övrigt 

 högst betydande förändringar vidtagits. En mängd ärenden och speciellt 

 sådana, vilkas handläggande framförallt förutsätta lokalkännedom, hava från 

 forststyrelsen överförts pä distriktförvaltningen, som därigenom erhållit en 

 något självständigare ställning än förut. 



De huvudsakligaste förändringarna inom distriktförvaltningen äro följande. 

 1 stället för den gamla överforstmästareinstitutionen, vilken i den mån för- 

 hållandena utvecklat sig småningom blivit allt mera omöjlig, inrättas fyra 

 särskilda distriktskontor, nämligen: ett för västra Finland, ett för östra Fin- 

 land, ett för Österbotten och Uleå- samt Ijoälvområden samt ett för Norr- 

 botten och Lappland. Respektive distriktskontor skola hava sitt säte: i Tammer- 

 fors, i Viborg, i Uleåborg samt i Rovaniemi och handhava vart och ett 

 sitt distrikts angelägenheter. Distrikten äro i sin tur indelade uti inspektions- 

 distrikt. Distriktskontoren, vilka stå under överdirektörens inseende, förestås 

 av en distriktschef, vilken äger bestämmanderätt i kontorets angelägenheter. 

 Dess tjänstemän äro distriktsinspektörerna, en för varje inspektionsområde. 



