EDDELANDE 



FR^ SVENSKA 5K0G5\MDSFÖRENIN6EN' 



SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS DISKUSSION I SKOGSLAGSTIFT» 

 NINGSFRÅGAN DEN 28 NOV. 1920. 



Landshövding Hederstierna : Jag vill liimna en liten redogörelse för det 

 förslag, som under sommarens lopp utarbetats av en kommitté under mitt 

 ordförandeskap. Den yttre anledningen till denna kommittés tillsättning ut- 

 gjordes av att sedan den s. k. skogslagstiftningskommittén hade utarbetat och 

 framlagt sitt förslag till skogslag för enskilda skogar sä blev yttrande in- 

 fordrat av myndigheterna och bland annat även av skogsvärdsstyrelserna. 

 Det var för skogsvårdsstyrelserna ett behov att få sammanträffa och diskutera, 

 huru man skulle ställa sig till detta förslag, och denna rådplägning, som ägde 

 rum för ett år sedan, hade till påföljd, att skogsvårdsstyrelsernas samlade möte 

 tillsatte en kommitté, som fick i uppdrag att meddela skogsvärdsstyrelsernas 

 möte sin ständjiunkt. Sedan det särskilda förslag, som man visste skulle 

 komma att avgivas av skogslagstiftningskommitténs ordförande, landshövding 

 HiMiERc, blivit tryckt i sin helhet, skulle kommittén träda i verksamhet och 

 utarbeta det förslag, som vi ansågo skulle kunna lämpa sig för en eventuellt 

 blivande skogslag. Denna kommitté utgjordes jämte mig av skogsvårdsmännen 

 herrar skogschefen Karsberg, lantbrukaren Hans.son i Bringåsen samt länsjäg- 

 mästarna Dlbeck och Mellquist, och vi hava under sommarens lopp utarbetat 

 detta förslag, som nu senast för några dagar sedan var föremål för diskussion 

 inför det förnyade möte, som samlats inför styrelserna, och vårt förslag blev 

 av en stor majoritet antaget och gillat. Detta hindrar naturligtvis icke att 

 enskilda skogsvärdsstyrelser i sina privata överläggningar kunna komma till 

 ett annat resultat. När jag nu skall gå att redogöra för vårt förslag, vill jag 

 förutskicka den anmärkningen, att kommittén icke har kommit med några, 

 vad man kan kalla nya förslag, utan vi hava ju på det hela taget byggt på 

 det beståendes grund, om jag därmed får avse såväl den permanenta skogs- 

 lagen av 1903 som de provisoriska lagarna. Den första av dessa utfärdades 

 ju IQ 18 och den senaste nu i är. Detta faktum, att det icke blir något nytt, 

 kan jag icke finna ur lagstiftningssynpunkt vara annat än lyckligt. Det kan 

 naturligtvis tänkas sädana förhållanden, då det är nödvändigt för en lagstift- 

 ning på ett område att komma med nya förslag. Lagstiftningen har legat 

 så efter tiden, att det är nödvändigt att komma med något genomgående, 

 men i stort sett är det för visso lyckligt, om lagstiftningen följer med tids- 

 utvecklingen, och att den nya lagstiftningen icke kommer med några epok- 

 görande, omvälvande förändringar utan söker bygga vidare på det beståendes 

 grund och söker att komma med bestämmelser, som äro lämpade för den 

 utveckling, som under tidernas lopp har visat sig växa fram. 



Om jag tänker på 1903 års lag, är den, som vi alla \eta, en ren återväxt- 



'4- Skogsvhrds/oreningryn Tiilskri/I iqii. Serien 1:. 



