DISKUSSION I SK()(;SI.AGSriI"lXlN{;SFRA(;AN X203 



derna skjutas fram. Herr (lade liar u])penbarligen last svenska skogens 

 historia lika bra som jag men han låtsas hava glömt något. Det är icke 

 den svenska bonden, som det nu gäller, men det finnes ställen av betydande 

 omfattning, som nu äro alldeles avskrapade, se på delar av Småland, se på 

 Kronobergs län. Hur ser det ut med skogarna? Hur ser det ut t. ex. i 

 vissa delar av Värmlands län? Stora bolag, vilka vi alla känna och 

 som jag ger min honnör, undantagna. Hur ser det ut på vissa andra håll 

 och vem har gjort det? Icke är det bönderna, som förstörde den svenska 

 skogen utan patronerna, och det är något helt annat. Den svenska bonden 

 har gjort vad han kunnat för att något så när skydda sig själv och sina 

 efterkommande, och vi kunna således efter min mening, lämna ute den svenska 

 bonden ur diskussionen. 



Vidare nämnde herr (lade något om att det här är nu en sak, som är av 

 den oerhört vida omfattningen att det icke duger att gå bröstgänges till 

 väga. Ja, mina herrar, vad menar man med bröstgänges? För att icke gå 

 bröstgänges skall man väl icke gå baklänges? Här gäller det saker om vilka 

 Sveriges riksdags båda kamrar varit eniga och varom mycket skrivits i fack- 

 tidskrifter och på annat håll: Skydd för den svenska ungskogen. Denna lags 

 första paragrafs första del innehåller ingenting annat. Vill herr Gade själv lämna 

 en fullkomligt vetenskaplig rubricering på vad som är svensk ungskog, skall 

 jag med största tacksamhet taga emot den, men jag tror att herr Gade, huru 

 lysande gåvor än må finnas, kommer att bliva bet därpå, därför att det varie- 

 rar i landets olika delar. Jag påstår att det skulle vara att fullkomligt miss- 

 känna skogsvärdsstyrelserna, om icke de skulle med verkligt anspråk på till- 

 förlitlighet, kunna med sitt arbete komma till en något så när acceptabel upp- 

 fattning om vad som är ungskog i landets olika delar. Ligger emellertid 

 nu denna uppfattning klar för det ärade auditorium, som här finnes, så var- 

 för icke lägga fram det och säga det. Då har man uppfyllt ett stort folk- 

 krav, och det vore bättre än att vara elak mot skogsvårdsstyrelserna. 



Jag kommer sedan till det andra momentet, där det står följande, »att 

 avverkning icke får ske, som strider mot grunderna för god skogsnin/^. Då 

 säger man emot detta, att det icke går att säga därför, alt man kan hava 

 så olika uppfattning av god skogsvård. Enligt min mening ligger i den saken, 

 att man icke får göra något, om vilket alla äro ense att det icke är god 

 skogsvärd ; man får icke företaga något som verkligen strider mot allt vad god 

 skogsvård heter. Jag har läst detta hela tiden på det sätt, att man icke får 

 vidtaga åtgärder, som äro att hänföra till skogsskövling. Kan någon människa 

 säga att, därför att man vill skydda den uppväxta skogen för skövling, mar» 

 därför för in ett begrepp, som icke kan tolkas. Vad nu den »andradelen» 

 beträffar, så är det givet, att man måste hava något där; man kan väl icke 

 uteslutande inskränka sig till att hava bestämmelser för att skydda ungskogen 

 men fullkomligt prisgiva den, dä den gått in i ett moget stadium. Det är 

 alldeles givet att det dä kommer att bliva en lucka i lagstiftningen, som gör, 

 att den äldre skogen, den som icke längre är ungskog, kommer att alldeles 

 särskilt bli föremål för skogsskövling. Har man ett begrepp för skydd av 

 ungskogen, så måste man hava något begrepp för skydd av den mogna skogen. 

 Inte kan det väl vara meningen att utlämna den skogen åt vilken skövling 

 som helst. Det är givet att dessa bestämmelser, som här införts, måste gälla 



