204 X MKDDKLANDKN FRÄN SKCJGSVÅRI )SFORENINGEN 



både ungskog, på vilket alla äro klara, och den mogna skogen; att lämna 

 den senare utanför är omöjligt. 



Under det tidigare mötet yttrades, att man skulle införa orden »grunderna 

 för god skölseh. Det har jag icke något emot. Om något skall ligga däri 

 så är det väl detsamma som i vårt förslag. 



Vad själva skogsvårdsstyrelserna beträffar och deras »byråkratiska» läggning 

 förvånar det, att herr Xilsson så glömt bort sin länsjägmästaretid. Det skulle 

 bliva en ändring och en högst betänklig sådan, om vi finge en inspektör. 

 Vart skulle det dä taga vägen. \'em kan peka pä den, som skulle bliva in- 

 spektör för alla skogsvårdsstyrelserna. Herrarna veta själva hur olikartat vårt 

 land är och huru hittills skogsvårdsstyrelserna — åtminstone vid alla hög- 

 tidliga tillfällen då icke skogsvårdslagar diskuterats — ansetts hava gjort sig 

 förtjänta av folkets stora kärlek. Jag kan icke begripa hur en inspektör skulle 

 kunna fara land och rike omkring och granska. Det blir verkligen byrå- 

 kratismen, det blir makten samlad i ett slags byrå, där inspektören sitter och 

 delar ut ris och ros och allting och jag ber att den kalken måtte gå ifrån oss. 



Nej, mina herrar, vill man hava något, sä måste man göra något. Tag 

 tror, att den, som genomströvat våra trakter, icke mera än jag har gjort och 

 det kanske icke är så litet, får det intrycket att man är inne på en alldeles 

 ny bog, dä det gäller svensk skogsvård. Att detta förslag har sina brister, 

 därom är jag fullkomligt ense med övriga talare, men att det går i den rikt- 

 ning som man med nödvändighet måste gä, är jag alldeles på det klara med, 

 och därför tror jag att det vore för skogsvårdsmän och för de män, som äga 

 den svenska skogen, av verkligt vitalt intresse att försöka rätta vad som är 

 fel, att allvarligt söka att komma till en bättre och klarare uppfattning om 

 den svenska skogen och taga lärdom av den svenska skogshistorien, som visar, 

 vart stora delar av våra provinser kommit, då det gällt skogsvård, och framför 

 allt att icke söka skrämma oss med Sveriges bönder. 



Kapten B. A. de Verdier: Den ärade inledaren började sitt föredrag 

 med att anställa en kritik över skogslagstiftningskommitténs förslag, och det 

 utmynnade i att det var allt för detaljerat, och däri instämmer jag fullkomligt. 

 Jag vill säga detsamma om skogsvärdsstyrelsekommitténs förslag, men dess- 

 utom att det i restriktioner går långt utöver både skogslagstiftningskommitténs 

 förslag och den nu gällande provisoriska lagen, enär det beträffande den 

 äldre skogen klavbinder alla skogsägare, under det den provisoriska lagen 

 riktas mot skogsjobbarna. 



Det har förut sagts här, att skogsvårdsstyrelserna i går tagit detta kommitté- 

 förslag med hull och hår. Alla skogsvårdsstyrelser voro icke representerade 

 och förslaget mötte mycket stark kritik av flera bland de närvarande. 



Vad man i synnerhet reserverade sig emot var § i mom. 2, som rör sättet 

 för den äldre skogens behandling. God skogsvärd är ett mycket obestämt 

 begrepp, då det gäller äldre mer eller mindre felaktigt behandlade bestånd. 



Om skogsvårdsstyrelsekommittén hade stannat vid den provisoriska lagen, 

 så hade det ändå varit någon rim och reson, men då alla skogsägare 

 ställas under förmyndarskap och likställas med jobbare i provisoriska lagen, 

 då går det för långt, det få väl herrarna — även restriktionskarlarna — er- 

 känna. Det är ett slag i ansiktet på alla lojala skogsägare. Skogsvärds- 



