DISKUSSION 1 SKC)(iSl,A(;sril'l'NlN(;si-RAGAX x205 



styrelserna skulle fä en verksamhet huvudsakligen av (iskalisk natur, som de 

 icke hade medel och resurser att genomföra. 



För de skogsägare, som ha skogligt utbildat biträde, skulle lagförslaget icke 

 ha så mycket att betyda, ehuru olika åsikter och slitningar nog komnie att 

 göra sig gällande mellan skogsägarnas sakkunniga och skogsvårdsstyrelsernas, 

 men för dem, som icke ha sådant biträde, ställer sig saken värre. Utstämp- 

 lingstvång bleve för dem regel, och skogsvärdsstyrelserna skulle förslösa en stor 

 <lel av sina skogsvårdsavgifter till ökad ])ersonal och fiskaliska åtgärder. Lag- 

 förslaget kan man därför utan överdrift säga riktar sin udd mot Sveriges 

 mindre skogsägare. 



' Med avseende pä § i mom. i rörande skydd för ungskogen, så synas 

 ;Ula vara ense därom att detta är välbetänkt, och att man således icke bör 

 prisgiva ungskogarna åt oförståndig avverkning. 



Dä skogsvärdsstyrelserna under cirka 16 är hava uppdragit t 00, 000-tals 

 tunnland ungskogar, som successivt snart stå gallringsfärdiga, så är det en 

 naturlig följd att skogsägarna tillhällas att lata dem undergå ändamålsenlig 

 behandling, sä mycket mer som kulturåtgärderna tillkommit med bidrag, av 

 allmänna medel. Skogsvärdsstyrelserna, som intresserat våra skogsägare att 

 dra upp ungskogar, böra hädanefter få en ny uppgift: att lära dem att 

 ändamålsenligt sköta och vårda samma skogar. 



Skogsförsöksanstalten har nu kommit sä långt, att vi kunna fä någorlunda 

 vetenskapligt fastställt, hur en ändamålsenlig gallring skall utföras. 



En gång för åtskilliga är sedan har jag i denna förening uppträtt mot 

 ungskogslag, men den gängen fanns det icke kompetent forum, som kunde 

 ]>å ett auktoritativt sätt avgöra, huru en ändamålsenlig gallring borde utföras. 



Meningarna voro dä alltför mycket delade. Nu ligger denna fråga så, att 

 skogsvärdsstyrelserna kunna påtaga sig ansvaret för ungskogarnas rationella 

 behandling med stöd av skogsförsöksanstaltens resultat. 



Att lagstifta, huru de äldre skogarna skola skötas, dessa skogar, som, vad 

 .särskilt allmogen beträffar, blivit skötta utan något system, är en mera in- 

 vecklad och svärskött fråga. 



.\ven de stora skogsägarnas äldre skogar bli\a, som vi minnas från skogs- 

 vårdsföreningens exkursioner, ofta föremål för ingående diskussion om deras 

 rätta skötsel. Då meningarna bland sakkunniga ofta äro sä delade, inses 

 lätt, att det blir en outförbar uppgift för skogsvårdsstyrelserna att med rätt- 

 visa, behörig auktoritet och utan efterräkningar taga hand om skötseln av 

 äldre ofta mer eller mindre principlöst behandlade bestånd, i synnerhet som 

 därtill skulle erfordras en skogspersonal, som skulle lika mycket överstiga 

 domänstyrelsens, som de enskilda skogarnas areal överstiger statsskogarnas. 



Det heter att avverkningarna skola sä bedrivas, att de ej strida mot grun- 

 derna för god skogsvård. Vad menas härmed? Den ärade inledaren sökte 

 klargöra innebörden härav, men jag bekänner, att jag ej var i stånd att bilda 

 mig en klar uppfattning därom. Skall den nya skogslagen upptaga denna 

 bestämmelse, så måste skogsvårdsstyrelserna få klarare besked. 



Jordbruksutskottet år 19 19 säger i sitt utlåtande härom: »Begreppet god 

 skogsvärd torde varken kunna anses äga den betydelse, att det avser utvin- 

 nande av den högsta möjliga avkastning, som kan erhållas vid skälig för- 

 räntning av ett förefintligt skogskapital eller å andra sidan böra fattas sä, att 



'5- Sifgsnh;fs/hrfuii,^r:.s Inskrift I gz t. Serien I'-. 



