DISKUSSION 1 sk()c;slagstiftnin(;si'ra(;an x21I 



För detta lagförslag bör dock ingen frukta. Man behöver nämligen icke 

 veta mer än att det velat upphöja en tillfällig av säregna tidsförhållanden be- 

 tingad drakonisk kristidsförfattning till [jermanent lag att gälla för helt andra 

 förhållanden än kristidens för att förstå dess öde. 



Den lag vi nu ha är en ålciTiixllai;. Den har verkat gott. Låt oss en 

 tid se hur den under lugnare förhållanden, stödd av stigande upplysning, 

 verkar. \ill man sedan gå ett steg längre, synes mig det böra begränsas 

 till en väl och efter olika ortsförhållanden avpassad ti?igskogslng. 



Länsjägmästare E. Hedemann-Gade. Landshövding Holm(|uist gav mig 

 en vänlig adnionition därför att jag vid skogsvärdsstyrelseraötet »suttit på en 

 bänk och sett beskedlig ut». Att jag då icke uttalade mig varkea för eller 

 emot förslaget, kom sig helt enkelt därav, att flera skogsvårdsstyrelseledamötcr 

 uttalade just min egen mening, vars utläggning jag under sådana förhållanden 

 icke ansåg lämpligt upptaga mötets tid med. 



Flera av de föregående talarna hava redan bemött landshövding Holm- 

 '|uists synpunkter. Jag ber därför att nu endast utöver vad herr ordföranden 

 nvss anfört vid uppdragandet av skillnaden mellan den provisoriska skogs- 

 lagen och föreliggande förslag, få påpeka en sak, som gör denna skillnad än 

 större. Det är det förhällandet, att den provisoriska skogslagen icke medför 

 något straff och över huvud taget icke träder i funktion, förr än skogsvårds- 

 styrelsen ingripit. Enligt det föreliggande förslaget är det emellertid straff- 

 påföljd efter var/e avverkning, vilket givetvis är liktydigt med en betydande 

 utvidgning av lagen. 



Landshövding Holmciuist anmärkte vidare, att jag icke framlagt nägnt posi- 

 tivt förslag utan endast gjort anmärkningar. Ja, det är sant, men meningen 

 med mitt anförande var också att söka pointera själva huvudfrågan, och att 

 det egentligen var mot mom. 2 i första paragrafen, som jag ansåg mig böra 

 uppställa allvarliga betänkligheter. Skulle jag i min ringa mån framlägga för- 

 slag till huru skogslagstiftningen principiellt bör ordnas, vill jag först och 

 främst understryka de synpunkter, som skogschefen Nilsson vid skogsvårds- 

 föreningens möte i fjol framlade, nämligen att lagen endast bör innehålla be- 

 stämmelser om att avverkning av ungskog icke får ske annorledes än genom 

 för beståndens utveckling ändamålsenlig gallring, men att det samtidigt vore 

 önskvärt att genom direkti\- i lagmotiven ungskogsgränsen kunde dragas något 

 högre än där skogsmän ange denna gräns. Vill man förtydliga detta, och i 

 lagmotiven fixera en lämplig ålder, vore detta även emellertid ganska lätt. 

 (Ett sätt vore e.vempelvis att ställa ungskogsgränsen i visst förhållande till den 

 tidpunkt då kurvorna för löpande tillvä.xten och medelvärdetillväxten skära 

 varann. Andra utvägar finnas ä\en.) 



Förstärk denna ungskogsparagraf med skydd för skogen under vissa ar å 

 egendomar som byta ägare, och det torde icke behö\as något mer än att 

 skogsvårdsstyrelserna fortsätta att sprida upplysning bland skogsägarna om 

 huru de böra avverka. Sker detta på lämitligt sätt, tror jag man kan våga 

 hysa den förhoppningen, att de åtminstone med tiden skola sköta sin skog 

 i enlighet med god skogsvärd ii/an lagbestämmelser. 



Professor Hesselman. Landshövding Holmi|uist har i sitt nyligen hållna 

 anförande visat stort intresse för skogarna i Värmland och för frågan om 



