244 X SKOGSADMINISTRATION 



|)rocent av hela utgiftssumman stigit avsevart. Det är ju uppenbart, att vid försäljning av 

 skogen a rot utgifterna i procent av inkomsterna bliva avsevärt mindre än om virket för- 

 säljes avverkat och framforslat, vilket blir ännu mera förhållandet, om virket före försälj- 

 ningen i större eller mindre grad förädlas. Med andra ord, ju större procent utgiftsposten 

 »avverkning, virkesförädling och transport> uigör av utgifterna, desto större procent böra 

 ock utgifterna utgöra av inkomsterna, men den absoluta nettobehållningen bör det oaktat 

 samtidigt stiga. Detta kan inan åtminstone vänta, och särskilt dä, såsom forhållandet varit, 

 de smärre virkesdimensionerna ingått med en efter hand betydligt ökad procent av hela 

 avverkningskvantiteten. Dels bidraga nämligen de smärre virkesdimensionerna per kubik- 

 enhet med lägre belopp till inkomsterna än de grövre dimensionerna, dels draga de smärre 

 dimensionerna per kubikenhet större avverknings- och transportkostnader än de grövre. 

 Procentuellt sett omfattar det genom skogsförvaltningarna avverkade virket i allt större grad 

 just de smärre virkesdimensionerna. Då nu det oaktat utgiftssumman i procent av inkomst- 

 summan kunnat hålla sig någorlunda konstant, tyder delta icke på slöseri med förvaltnings- 

 medel utan tvärt om på ökad sparsamhet. 



Givetvis har styrelsen haft sin synnerliga uppmärksamhet inriktad på att i möjligaste grad 

 söka begränsa utgifterna på grund av de nu nedgående inkomsterna. Under sommaren 

 1920, då en stor del bolag och enskilda pä grund av uppsvinget ä trä- och järnmarknaden 

 i tävlan om arbetskraften icke skydde att betala alldeles orimliga arbetspris, lät styreisen 

 icke förleda sig därtill, varför styrelsen vågar uttala, att å statens skogar i största allmänhet 

 höUos lägre arbetspris än som betalades av vissa angränsande bolag och enskilda. Och då 

 arbetsprisen pä senhösten började att gä ned, skyndade undertecknad att genom en under- 

 handsskrivelse den 2 december 1920 till samtliga överjägmästare fästa deras synnerliga upp- 

 märksamhet därpå, att arbetsprisen höllos nere (bil. B). Sedermera, den 31 mars 1921, 

 anmodade styrelsen i en förtrolig skrivelse samtliga överjägmästare och genom dem jäg- 

 mästarna att aktgiva pä allt, som kunde bidraga till utgifternas begränsande (bil. C). 



I anslutning härtill anförde styrelsen i sin underdåniga skrivelse den 25 april 192I: 

 »Styrelsen hoppas att kunna begränsa de till 37 milj. kronor förut (nämligen i generalför- 

 slaget, efter nog så omfattande beskärningar i jägmästarnas förvaitningsförslag) beräknade 

 utgifterna till 33 milj. kronor, beroende dels på nedgång i arbetspriser och i övrigt min- 

 skade avverkningskostnader — denna kostnadsminskning motväges dock icke i oväsentlig 

 grad av förut icke beräknade utgifter för flottning och sågning av ett större parti timmer — 

 dels på minskade dyrtidstillägg m. m.' 



På grund av att arbetspriserna på våren 1921 syntes gä ned mera än som vid förvalt- 

 ningsförslagens uppgörande kunnat beräknas, gav styrelsen i skrivelse den 3 maj order om 

 begränsning av utgifterna för vägbyggnader och dikningar med 25 % (bil. D). Och vi- 

 dare föreskrev styrelsen i cirkulär den 6 nästlidne augusti ytterligare åtgärder i syfte att 

 nedbringa utgifterna, enär deras begränsning i önskvärd grad vid denna tid icke kunnat 

 ernås (bil. E). Att det likväl icke lyckats styrelsen att under l:sta halvåret i vidare grad 

 nedbringa utgifterna, beror pä förhållanden, som styrelsen härmed vill närmare redogöra for. 



Först vill styrelsen likväl till granskning upptaga föreningens påstående, att man redan 

 for ett år sedan — sålunda i augusti 1920 kunde förutse den sedermera inträffade starka 

 depressionen. • — Styrelsen fär dä erinra, att enligt de uppgifter styrelsen fatt, virkesprisen så- 

 väl under sommaren som tmder hösten intill oktober-auktionen hävdades. I mitten av sep- 

 tember överlade exportörerna till och med om alt höja minimiprisen på grund av prisfallet 

 å frakterna. I oktober såldes fortfarande till £41 för 3" x 9" och £31 för 2 '/„" x ^" 

 och till och med därutöver per standard, sålunda ungefar samma pris som tidigare. Under 

 denna tid gjordes kontrakt pä ända till 1,000 standards, men var det naturligt, alt impor- 

 törerna under hösten ej kunde göra stora inköp för året, då de tidigare köpt sä mycket 

 som cirka 800.000 standards. Säljarna hade därför den uppfattningen, att prisen hävdats, 

 fastän fä avslut kommo till stånd. I fråga om försäljningarna för det kommande året, är 

 ju vanligt, att dessa begynna under hösten, men hösten 1920 ställde sig dock köparna av- 

 vaktande — ehuru under senare delen av oktober avslut kommo tdl stånd för 1921 till pris, 

 som lågo c:a 10 % högre än man tidigare under hösten erhållit. Och detta gällde så pass 

 omfattande kontrakt som för 1,500 standards. Men sedan upphörde försäljningarna efter 

 hand. De flesta exportörer höllo före, att man genom inskränkning av sägningen 1921 

 skulle kunna hävda prisen detta år, men detta ledde vid sammanträde så sent som i de- 



' Enligt senare gjorda beräkningar (i augusti 1 921) torde ytterligare omkring 4 miljoner 

 kronor kunna besparas, sä att sålunda de för året till 37 miljoner kronor beräknade ut- 

 gifterna lorde kunna begränsas till högst 29 miljoner kronor. 



