246 X SKOGSADMINISTRATION 



garanterat minimipris i Storvik. En stor del av kostnaden för tillverkningen av dessa kol 

 och nästan hela kostnaden för kolens utforsling ha ingått bland utgifterna för i:sta halvåret. 

 Någon motsvarighet till dessa utgifter finnes icke under föregående år, enär någon kolning 

 dä icke kunde äga rum i Norrland. 



Genom kontrakt med järnvägsstyrelsen har domänstyrelsen åtagit sig att till denna årligen 

 leverera ämnen till 600,000 sliprar — därav 400,000 i Norrbotten och 200,000 till Dal- 

 älven — därvid järnvägsstyrelsen förbundit sig att mottaga även allt till sliprar icke använd- 

 bart timmer, som faller inom avverkningarna och som icke kan till annan köpare försäljas. 

 Nu hade järnvägsstyrelsen meddelat, att styrelsen för året icke önskade mottaga mera än 

 tillhopa 240,000 stycken timmerklampar i Nedre Norrbotten. Därest det inom avverkningar 

 fallande, till sliprar icke användbara timret, alltså icke kunde försäljas, måste antalet slipers- 

 ämnen i förhällande därtill minskas. Beklagligtvis liade ett par skogsförvaltningar missupp- 

 fattat de givna föreskrifterna, så att sammanlagt omkring 130,000 timmer jämte ett parti 

 pappersved och props blevo utdrivna utöver vad som enligt de skrifdiga orderna skulle ske. 

 Visserligen skyndade sig styrelsen att genom skrivelser den 2 och 10 december 1920 an- 

 moda överjägmästarna i Skellefteå och Nedre Norrbottens distrikt att i första hand söka 

 i möjligaste mån inskränka avverkningarna av del oförsålda virket, men avverkningarna voro 

 då redan genom kontrakt bortsatta, i följd varav några egentliga inskränkningar i desamma 

 icke kunde göras. Av förenämnda timmerparti kimde omkring 60,000 stycken icke kvar- 

 hållas i vattendragen utan måste genom lega försågas. Till Dalälven hade järnvägsstyrelsen 

 rekvirerat virke till 125,000 enkeisliprar, varjämte järnvägsstyrelsen där skulle mottaga inom 

 avverkningarna fallande annat timmer. 



I Gällivare socken vindfälldes på kronoparken Lina under sommaren 1920 en större 

 mängd timmerträd, vilka för avverkning måste utstämplas. Dl därvid även alla rotryckta 

 träd måste utstämplas, kvarstod så obetydligt å hyggestrakterna, att övriga träd, som från 

 skoglig synpunkt samtidigt borde uttagas, icke kunde kvarlämnas utan måste medtagas. 



I Vettasjoki revir hade skogseld på sommaren övergått en större trakt, där det brand- 

 skadade virket likaledes måste för avverkning utstämplas. Allt detta virke utbjöds till för- 

 säljning på rot utan att finna köpare, varför det blev nödvändigt att utdriva detsamma genom 

 skogsförvaltningens försorg, för att virket icke skulle ytterligare skadas. Därvid hade av 

 denna även medtagits ett par andra poster. Vidare hade för avverkning genom skogsför- 

 valtningen utstämplats större eller mindre virkespartier lill Porjussågen och övriga smärre 

 sågar i Övre Norrbotten, sä att tillsammans cirka 470,000 timmer utdrevos genom skogsför- 

 valtningens i Övre Norrbotten försorg jämte en del inom dessa avverkningar fallande props 

 och pappersmasseved. Även överjägmästaren i Övre Norrbottens distrikt anmodades av sty- 

 relsen i skrivelse den 7 december 1920 att i första hand söka i möjligaste män inskränka 

 avverkningarna av det osålda virket. Men även här kunde på grund av uppgjorda kontrakt 

 om utdrivningarna endast obetydliga inskränkningar göras, vartill kom, att den för virkesut- 

 drivningar osedvanligt tjänliga vintern icke, såsom eljest är vanligt, lade hinder i vägen för 

 kontraktens fullgörande. Samma svårigheter för avverkningarnas begränsande fingo även de 

 flesta sägverksbolag kännas vid, varför även dessa fingo mera virke utdrivet, än de önskade. 

 Huvudparten av detta timmerparti eller omkring 350,000 stycken uppsågas nu genom lega 

 vid Jämtösunds sågverk. 



I Umeå distrikt hade under sommaren 1920 skogseld övergått en trakt i Blävikens revir, 

 varför det skadade virket måste för avverkning utstämplas och, då det icke lyckades att 

 finna köpare till virket ä rot, måste även detta avverkas genom skogsförvaltningens försorg. 

 Det lyckades dock sedermera att försälja det till vattendraget framförda virket. Enahanda 

 blev ock förhållandet med nägra genom skogsfönaltningen i Mellersta Norrlands distrikt 

 till vattendrag framförda mindre timmerposter. 



Vid slipersavyerkningen i Dalarna till järnvägsstyrelsen utföll en del till sliprar icke dug- 

 ligt timmer, som järnvägsstyrelsen icke ville mottaga och som styrelsen därför själv måste 

 övertaga. Då detta virke icke kunde försäljas å vattendraget, blev det nödvändigt för sty- 

 relsen att själv låta försäga detsamma. Och då vid höstauktionerna så obetydligt blev försålt 

 i övre Dalarna, och det syntes styrelsen önskvärt fa till stånd någon ytterligare a\-verkning 

 där, beslöt styrelsen låta utdriva några poster särskilt grovt virke därstädes, sedan anbud å 

 sågning infordrats. Därmed avsåg styrelsen ock att erhålla en försägad vara, som skulle 

 bliva Kättare säljbar och betinga bättre pris, eftersom det förutnämnda timret från slipers- 

 drivningen utgjordes av toppar och annat smäckrare virke. Kontrakt uppgjordes därför om 

 sågning av omkring 150,000 timmer. Så snart det blev uppenbart, att virkesprisen skulle 

 ytterligare falla, sökte styrelsen visserligen att begränsa denna avverkning, men på grund av 



