Sl>:AI'rp:BF;rAI.ARNAS Fl)RKNIN(i OCH DUM ANSIA KKI.SKN •209 



Förklaringen /ill all (he/.< iilgif/er ej iiiimka/s 



ligger enligt vår uppfattning ej uti av doniänstyrelsen ;införd;i törhiUlanden, 

 utan däri, att när ledningen insiig, att de stundande tiderna krävde stark åter- 

 hållsamhet i utgifterna, sä angreps problemet på ett mindre effektivt sätt. Detta 

 framgår med all tydlighet av domänstyrelsens direktivskrivelser till förvaltningen. 



I cirkulär den -' , , 1920 framhåller styrelsen, att arbetsprisen böra hällas 

 nere för att minska utgitterna, men däremot får ingen begränsning av arbetena 

 annat än i viss mindre grad äga rum. (lenom dylika åtgärder kan man knappast 

 förvänta att bringa ned utgifterna i nämnvärd grad. Även ett annat cirkulär 

 av den 3 maj 192 i visar, huru föga styrelsen vid den tiden uppfattat ställningen. 

 Häri föreskrivcs nämligen, att för året beviljade anslag för vägbyggnader och 

 dikningar skola nedsättas med 25 %. 



Det är oförklarligt, hur domänstyrelscn kun tro, att en .sådan åtgärd skulle 

 ha någon effekt ur synpunkten att nedbringa utgifterna, när man vet, att bägge 

 dessa titlar kräva en mycket obetydlig del av totala utgiftsbeloppet. Av sam- 

 manlagda utgifterna utgöra nämligen kostnaden för dikning 0,9 % och kost- 

 naden för vägbyggnader 0,7 "^ . 



Av ovan lämnade exempel torde med önskvärd tydlighet framgå, att det 

 ingalunda är förvånande, att de av domänstyrelsen vidtagna åtgärderna till 

 utgiftsminskning haft ringa inflytande. 



De relaterade e.xemplen tyda även pä att ledningen ej använder sig av be- 

 fintlig statistik. Det är nog icke heller utan skäl som bokföringssakkunnige i 

 sitt betänkande den 30 april innevarande är på tal härom säga 



»alt statistiken för domänverket hittills haft ytterst ringa eller ingen betydelse såsom hj.älp- 

 medel vid verkets skötsel, ej varit aktuell och därför icke intresserat själva ledningen, ulan 

 lagts över på underordnade lägre tjänstemän, som fatt syssla med den utan fortgående intim 

 kontakt med dem. som bort och kunnat hava gagn av att ständigt utnyttja den». 



Skulle någon verklig minskning i utgifterna kunna hava åstadkommits, borde 

 givetvis de slora utgiftsposterna — i första hand avverkningskostnaderna, c:a 

 50 °o av alla utgifter — ha begränsats. I domänstyrelsens förenämnda skrivelse 

 samt dess åtföljande handlingar söker man förgäves efter några spår till en 

 sådan strävan. Däremot givas ett flertal förklaringar till att utgifterna för 

 avverkning i själva verket blivit exceptionellt höga. 



Föreningen har ansett dessa fakta tyda pä att domänstyrelsens ledning visat 

 sig vara mindre atiarsmässig, än man kan ha rätt förvänta. Och föreningen 

 är ingalunda ensam i denna sin uppfattning om domänstyrelsens aftarsmässighet. 

 Särskilda av Kungl. l\Iaj:t tillkallade sakkunniga ha t. o. m. framhållit, huru 

 denna uppfattning sedan c:a 10 år tillbaka blivit ett slagord. Att domän- 

 förvaltningens centrala ledning är för nuvarande förhållanden mindre väl or- 

 ganiserad, framhålla också skogssakkunnige redan i sitt betänkande av den 

 16 juni 191 1. I samband med föreslagen decentralisation påpeka de nämligen, 

 att det torde kunna ifxägasättas om endast härigenom domänstyrelsen blir fullt 

 skickad att pä ett framgångsrikt sätt handhava högsta ledningen av de all- 

 männa skogarnas för\altning, eller huruvida ej några förändringar i dess egen 

 organisation för detta ändamål kunna vara erforderliga. 



Som redan framhållits, har domänstyrelsen lämnat åtskilliga förklaringar till 

 att avverkningskostnaden innevarande år blivit exceptionellt hög. (lenom väl- 

 villigt tillmötesgående frän styrelsens ledning har toreningen före avlåtandet 



