BLlITEMnJQ 



RECENSIONER. 



A. L. B.KKMAX: Torvmarksundersökningar i mellersta Österbotten. 

 — Acta Forestalia Fennica, 12:1. Med tre tavlor och en karta. Hel- 

 singfors I o 1 1). 



Ifrågavarande avhandling innehåller en del a\- de praktiska och vetenskajj- 

 liga resultat, som utvunnits från ett av de fem distrikt, vari södra och meller- 

 sta Finlands kronomarker fördelades är 19 13 i och för torvmarksundersök- 

 ningar, närmast avseende en utredning av möjligheterna för torvmarkernas 

 lUdikning. I>.^ck.m.\n, vars distrikt inföll inom mellersta Österbotten, har i 

 sitt arbete i stor utsträckning och på ett i regel fördomsfritt sätt förstått att 

 begagna sig av den moderna torvgeologiens | arbetsmetoder och ställa sina 

 iakttagelser i belysning av modern geologisk forskning, vilket i hög grad bi- 

 dragit till att öka värdet av och tillförlitligheten beträffande de rent praktiska 

 resultaten. De allmänna naturförhållandena inom undersökningsområdet, vars 

 höjd ö. h. i regeln är obetydlig (de högst belägna delarna i medeltal 140 — 

 170 m ö. h.) karaktäriseras av ett klimat med någorlunda samma prägel som 

 man återfinner på motsvarande svenska breddgrader (södra \'ästerbotten m. m.) 

 Även landskapstypen företer i många avseenden likheter med det västerbott- 

 niska kustlandet: ett flackt, kalkfattigt urbergslandskap med ofta drumlinartade 

 moräner. Hela området faller nedanför marina gränsen. 



Till en början berör författaren en del torvmarksfrägor av mer allmänt in- 

 tresse. Myrarna fördela sig på följande grupper: 



1. >Flackmossar» (=trädlösa, blöta vitmossmarker med starr etc), av 



hela torvmarksomrädet upptagande....' 30 % 



2. »Myrar» ( = fastare rismossar med martallar etc.) 45 » 



3- »Kärr» 5 » 



4. »Myrartade marker» ( = skogbeväxta rismossar) : 15 •« 



5. »Kärrartade marker ( = skogbeväxta kärr) 5 » 



Påfallande är kärrens resp. kärrartade markers sällsynthet. Häremot korre- 

 sponderar bland de torrare skogstyperna en överväldigande rikedom pä skogar 

 av Myrtilliis-ty^ (på gränsen mot Vacciniiim-iyp), medan däremot de örtrika 

 skogstyperna lysa med nästan fullständig frånvaro. Typiska högmossar saknas 

 totalt ; i Finland synas sålunda högmossarna — liksom i Sverige — vara ut- 

 märkande för sydligare breddgrader. Torvmarkernas lutning är i Österbotten 

 följaktligen relativt ensidigt utbildad. De som uppkommit genom igenväxning 

 av sjöar, uppvisa i medeltal endast c:a i,,^ m lutning på 1,000 m, d. v. s. 

 samma belopp som i Sverige äro kända frän Hälsinglands motsvarande torv- 



20. SkogivHrdsföicningtns Tiihkn/t igsr. Serien B. 



