igi2. No. l6. OM VEGETATIONEN VED TESSEVAND 1 LOM. 



Dele af Fjeldregionen (Vidie- og Birkebeltet) end i de høiere (Lavbeltet); 

 maaske turde Grunden være den, at der i de dybe Dale og i de lavere 

 Lier er et bedre Værn mod Havet end paa Høiderne.« 



NoR.MAN gjør ogsaa opmerksom paa dette forhold (Nyt Mag. f. Naturv. 

 Bd. 6 s. 229): »At det barske, stormfulde Veirligt, Havet og de store 

 permanente Snee-Massers Nærhed, Dalførernes Sneverhed og fremfor alt 

 Fjeldsidernes Steilhed maa udøve nogen perturberende Indflydelse paa 

 Vegetationens Udbredning i Forhold til Høiden over Havet og Stedets 

 geografiske Beliggenhed, er meget sandsynligt. 



Hvor Fjeldsiderne ere saa steile som i Lom og Bæverdalen, erholde 

 de reent mechaniske Kræfter et friere Spillerum til at influere paa ^'ege- 

 tationens Udbredning; Lavlandsplanterne ville have større Vanskelighed 

 ved at naae op til den samme Høide som paa en jævn Skraaning, medens 

 paa den anden Side Høifjeldsplanterne med langt større Lethed ville kunne 

 nedstige i lavere og for dem ellers fremmede Regioner. 



Usædvanlige klimatiske Forholde, saadanne som det her raadende 

 excessive stormfulde \'eirligt, ville ogsaa let give Vegetationen et mere 

 individuelt Præg med Hensyn til dens geographiske Distribution og derved 

 tillige gjøre den mindre egnet til at oplyse os om de almindelige Love 

 for Plante-Udbredningen.« 



Ogsaa i andre dele af landet gaar alpine planter ned i lavere regioner. 

 Men som regel findes de da paa sand, grus eller kalkklipper, som alle 

 danner tørre lokaliteter. De alpine planter er jo xerofyter og trives ud- 

 merket paa saadanne voksesteder. Nu danner vegetationen paa sand, grus 

 og kalkklipper aabne formationer (ikke sammenhængende \egetation), i 

 hvilke fremmede arter, i dette tilfælde de alpine, ikke saa let konkur- 

 reres ud. 



Ved Tessevand findes de alpine planter imidlertid ikke bare i aabne 

 formationer, men ogsaa i de sluttede (sammenhængende vegetation), saavel 

 i skogbunden som i lyngmark og græsmark i fururegionen, saaledes som 

 man kan se af tabellerne. 



Som eksempel kan nævnes den h^-ppige forekomst af Pcdlcnlaris 

 lappu)iica og Phyllodocc coendca i barskogene. Den sidste indgik saaledes 

 paa sine steder i skogbunden næsten som en dominerende art. 



Aarsagen til dette forhold kan kanske tilskrives de for vegetationen 

 førnævnte ugunstige vilkaar (liden nedbør, tor jordbund, sterke nordlige 

 vinde), som gjør den almindelige vegetation saa lidet kraftig og saa for- 

 trykt, at den ikke formaar at holde de alpine planter ude fra de herskende 

 plantesamfund. 



