l8 HANNA RESVOLL-HOLMSEN. M.-N. Kl. 



i vegetation viser sig kanske bedst for mosernes og lavernes vedkommende. 

 Polytriclmm-2iYtGr optræder saaledes langt hyppigere i i end i 2, og det 

 samme er tilfældet med de dominerende laver. Af fanerogamerne mangler 

 Carex rigida i i, en plante, som er almindelig i lyngmarken i den sub- 

 alpine og alpine region (den lavere del, hvor lyngmarken er udviklet). 



Vegetationen fra rubr. 3 stammer som før nævnt fra Heggebergets 

 skraaning i ca. 11 50 meters høide o. h. At den nærmer sig fjeldmarkens, 

 sees af det store antal alpine planter (26); men de lyngagtige planter er 

 fremdeles de fremherskende, og formationen maa fremdeles betegnes som 

 lyngmark. De alpine lyngarter begynder at gjøre sig gjældende, saaledes 

 Ardostaplivlos alpiua og Azalea procmubeus samt Rliododcndron lapponicinn. 

 Af den sidste plantes forekomst i formationen kan sluttes, at denne ikke 

 hører til den typiske lyngmark, selv i denne trakt. Rigtignok har 

 jeg seet Rhododendron paa mange steder i denne østlige skraaning af 

 Heggeberget, men den indgaar sjelden som et led i vegetationen over 

 større strækninger. Det samme gjælder Dryas octopetala, som her vistnok 

 ikke noget sted optræder i større mængde. 



Rubrik 4 viser resultatet af undersøgelsen af virkelig fjeldmark i 

 ca. 1350 meters høide o. h. 



P^estuca oviua er som paa de 3 andre steder den mest dominerende 

 art, men de lyngagtige planter er traadt sterkt tilbage, saaledes for Vaccinium 

 vitis idaeas, Arctostaphylos iiva iirsis og Empetnims \edkommende. En 

 undtagelse danner l^acciiiiitiu ttligiiiosimi. Den var saa almindelig, at den 

 næsten kommer ind under de dominerende arter. Denne plante vokser 

 her som i andre af vore fjeldtrakter ikke bare paa myrene, men kan paa 

 tørre steder gaa langt op i den alpine region (smlgn. de 4 rubriker). 

 Dette forhold er ogsaa omtalt af Warming (Om Grønlands Vegetation 

 s. ^4), som blandt andet har iagttaget det paa fjeldene paa Dovre. 



Forsvinder de lyngagtige planter, træder til gjengjæld de alpine til i 

 stort antal. Betida nana og Carex rigida optræder sammen med Festnca 

 ovina som dominerende arter, og Salix licrbacea findes ogsaa i større 

 mængde. Sammenlignes antallet af alpine planter i de 4 rubriker, finder 

 man i rubrik i 13, i 2 16, i 3 26 og i 4 33. Tæller man sammen hyppig- 

 hedstallene for de alpine planter, faar man i rubrik i 48, i rubrik 2 65, i 

 rubrik 3 123 og i rubrik 4 169. 



Ser man i tabellen paa lavernes forhold, vil man finde, at rubrik i 

 og 4 er de lavrigeste. At laverne i i er saa sterkt repræsenteret, skyldes 

 vistnok den magre sandbund. 



