1 91 2. No. l6. OM VEGETATIONEN VED TESSEVAND I LOM. I9 



Af tabellen viser det sig, at Cladoiiia rangifcriiia (coll.) aftager i 

 mængde med beiden. Den var ogsaa langt mindre udviklet i de høiere 

 regioner. Dette stemmer med Kihlmans iagttagelser fra Russisk Lapland 

 (s. 133 — 35 1. Efter bam naar Cladoiiia rangifcriiia (coll.) sin bedste og 

 rigeste udvikling i skogregionen eller i forsænkninger udenfor denne, bvor 

 sneen bliver forboldsvis længe liggende og beskytter marken mod de ud- 

 tørrende vinde. Han nævner ogsaa. aarsagen til dens ømfinddighed : ^Die 

 grössere Empfindlicbkeit der Rennthierflecbten bangt unzweifelhaft mit 

 ihrem anatomischen Bau zusammen. Sie sind alle \ im Gegensatz zu den 

 verwandten Cladonien, zeitlebens unberindete Arten, bei welchen die 

 Gonidialzone nur von einem lockeren, luftführenden Hyphengeflechte ein- 

 geschlossen ist; die assimilirenden Zellen sind also hier in geringerem 

 Grade als dies bei den meisten übrigen Strauchflechten der Fall ist, vor 

 dem direkten Einfluss der Luftströmungen geschützt.« Mindre ømfindtlige 

 end Cladonia rangifcriiia er efter ham de lyse Cetrariaer, C. nivalis og 

 CHcnllata, og i endnu mindre grad Alcctoria divergens, nigricans og ochro- 

 leuca. Han adskiller 3 hovedformer af lavhede, alt eftersom Cladonia 

 rangifcriiia, de lyse Cetrariaer eller Alectoria-a.rterne er fremherskende, og 

 viser, hvorledes de betegner 3 grader af et med hens3-n til kulde og vind 

 stadig forværret klima. 



Endskjønt der jo her ikke er tale om > lavhede«, men kun om disse 

 lavers optræden i lyngmarken eller fjeldmarken, stemmer ovennævnte for- 

 hold til en vis grad med tabellerne. Cladonia rangifcriiia (coll.) var den 

 dominerende lav i den mod S3'd vendende furuskog (tab. i, rubr. i). Den 

 optræder ogsaa talrig i 13'ngmarken paa den sandryg, fra hvilken furuskogen 

 i senere tid er fjernet (tab. 2, rubr. i). Men den aftager med høiden, 

 hvilket kan sees af de øvrige rubriker. Med hensyn til Cetraria nivalis og 

 cnciillata, da optræder disse saa nogenlunde ligt paa de 4 undersøgte 

 steder. I rubrik 2 sees dog for Cetraria nivalis' vedkommende en af- 

 vigelse. 



Alectoria-arteme optræder rigeligst i de høiere regioner (rubr. 3 og 4). 

 For de nævnte lavers vedkommende har jeg havt anledning til at 

 iagttage det af Kihlman nævnte forhold paa enkelte af Osterdalens fieide. 

 Cladonia rangiferina, som her i skogregionen kan naa en enorm udvikling, 

 træder sterkt tilbage ovenfor skoggrænsen, medens det her er Cetraria 

 nivalis og vel ogsaa cnciillata, som giver marken farve. Høiere op kommer 

 Alectoriaerne, især ochroleiica som den dominerende plante baade med 

 hensyn til mængde og udvikling. 



^ Cladonia raiigiferiita (coll.) = C. rangiferina, silvatica, alf>estris. 



