I9T2. No. l6. OM VEGETATIONEN VED TESSEVAND I LOM. 25 



Græsmark. 



At græsmarken, »Grastlur«, er den klimatiske formation i den nedre 

 del af den alpine region, saaledes som Schimper siger i »Pflan;^en- 

 Geographie auf phys. Grundlage« s. 739, er ikke tilfældet i trakterne om 

 Tessevand. Græsvegetationen er her ialmindelighed indskrænket til bunden 

 i vidjekrattene eller til bredderne af bække og elve, hvor bunden holdes 

 fugtig, men er vel dræneret, saa vandet ikke stagnerer. I den subalpine 

 region findes den som fer nævnt ofte i den nedre del af birkebeltet ^ Ellers 

 er ogsaa her dens almindelige forekomst langs elve og bække. Der findes 

 saaledes ved Tessevandets nordvestre bred omkring den nedre del af Ilva 

 og dens arme samt omkring Erlokbækken en væsentlig af sand bestaaende 

 slette, der er udviklet som græsmark. Den er en yndet beitesmark for 

 talrige kjer, sauer og gjeder fra de nærliggende sætre. Vegetationen er 

 sammenhængende, men den hele sommer næsten fuldstændig afbidt. Gaar 

 man henover denne slette, som paa de fleste steder er temmelig tor og 

 har en graalig farvetone, finder man en artsrig vegetation. Blandt de 

 almindeligst optrædende arter Festiica ovina, Agrostis vulgaris, Larcx 

 rigida og Thalictnun alpinnm sees ofte Elyna Bellardii, Oxytropis lapponica, 

 Gentiaiia nivalis, tenella (i stor mængde), campestris f. islandica, Amarella, 

 Botrychiiun borcale, Carcx incurva, Primula scotica, paa et enkelt sted 

 ogsaa Rhododendron lapponicum, Diapensia lapponica og Chauiacorchis 

 alpinus. Paa lidt fugtigere steder nær elvekanten vokser Carex capitata, 

 microglochin og Juncus arcticus. Af almindeligere alpine arter sees Silène 

 acaulis, Luzula spicata, Tofieldia palustris, Salix hcrbacea, Betula nana, 

 Ccrastium alpiiuun f. lanatum, Astragalus alpinus, Antennaria alpina, 

 Erigcroii borealis og Saussurea alpina. Det er et righoldigt selskab i et 

 tilsyneladende uanseeligt plantedække. Af denne righoldige græsmark tog 

 jeg 50 pröver; resultatet af undersøgelsen sees i tab. 3, rubr. 4. Flere af 

 de ovenfor nævnte arter er ikke kommet med i tabellen, da de ikke indgik 

 som en almindelig bestanddel af plantedækket. 



Der fandtes ogsaa mos og lav i bunden, men de var oftest saa smaa 

 og fortrykte, at de var vanskelige at samle til bestemmelse. Her skal kun 

 anføres^ at der fandtes mos i 43 af de 50 optagne prøver, af laverne 

 fandtes Stereocaulon, vel mest paschale, i 33, Cetraria nivalis og cucullata 

 (mest den første) i 32, Cladotiia rangifcrina (coll.) i 3 og Cetraria islandica 

 i 3 prøver. 



1 samme tabel som denne naturlige græsmark er til sammenligning 

 opført resultatet af undersøgelser af dyrket eng paa sætervoldene paa 



1 Desuden forekommer den som d3'rket eng paa sætervoldene. 



