4 L. FAYE. M.-N. Kl. 



Den anatomiske forskjel har man saaledes vistnok længe været op- 

 mærksom paa; men hvad man mærkelig nok i langt mindre grad — for 

 ei at sige aldeles ikke — har fæstet sig ved, det er den paatagelige, store 

 indvirkning, som dette forskiellige forhold har paa fødselsarbeidet. Dette 

 maa nemlig arte sig paa en ganske anden maade hos de antropoide aber 



— og de andre dyr — end hos mennesket, noget jeg nedenfor skal komme 

 tilbage til. Først maa imidlertid de væsentlige anatomiske uligheder, der 

 ligger til grund herfor, nærmere omhandles. 



Jeg skal da for det første give en kort skildring af bækkenformen 

 hos de høiest staaende aber, idet jeg her støtter mig til en række under- 

 søgelser af skeletter herfra^ og andetsteds. 



En nærmere beskrivelse af det menneskelige bækken tor vel forbi- 

 gaaes som overflødig. 



Som de mest karakteristiske eiendommeligheder ved abernes bæk- 

 ken kan opstilles følgende: Oss. ilei er flade, næsten triangulært for- 

 mede, bagudheldende. Os sacrum paafaldende smalt, med næsten parallele 

 rande og en kun svag fladekrumning; lidet udviklede alæ og et ringe 

 fremspringende Promontorium. Os coccyg. - danner ikke egentlig noget 

 særeget, krummet ben, men udgjør mere en ligefrem fortsættelse af hellig- 

 benet. Symfysens øverste rand ligger meget lavere end forbjerget, hvor- 

 ved bækkeninklinationen bliver betydelig større end hos mennesket. Lige- 

 vidden i bækkenindgangen overgaar tvervidden meget i størrelse, hvorved 

 bækkenet faar en egen, langstrakt form. (Omvendt af forholdet hos menne- 

 sket, hvor tvervidden er størst, — ikke blot hos kvinden, men ogsaa hos 

 manden). Paa skelettet af en voxen orang-utan her maaler saaledes conjug. 

 sup. ca. i6 cm. og tvervidden knapt ii. (Paa et europæisk kvindebækken 

 henholdsvis ca. i r og 13.5 cm.). Paa et gorillabækken i Würzburg maalte 



— efter dr. Fraxoue^ — conjugat. sup. ca. 20 og tvervidden i indgangen 

 ca. 13 cm. 



Skambensforeningen er forholdsvis meget længere og mere skraatstillet 

 med retning bagover end hos mennesket; og fremforalt er arcus pubis 

 meget mindre buet. Hele bækkenudgangen er trangere og kommer paa 



1 For den velvillige tilladelse til at benytte den zootomiske samling paa Tøien aflægger 

 jeg herved professor R. Collett min bedste tak. 



2 De aber, som ikke har hale, og som har ganske smaa nates — præter modum gra- 

 ciles — behøver ikke noget saadant fremspringende ben, siger den berømte anatom 

 Gabriele Fallgppig (f 1562). Hos mennesket derimod med dettes store nates maa 

 rectum blive ledet fremover, at ikke afføringen skal besværliggjøres; og derfor trænges 

 dette ben, til hvilket muscul. ani er fæstet. (Observationes anatomicæ). 



3 Refer, i Schmidt's Jahrbücher 1871. 



