6 L. FA YE. M.-N. Kl. 



En anden og ligeledes meget paatagelig virkning af de anatomiske 

 bækkenforhold giver sig tilkjende med hensyn til gangen. Menneskets 

 brede, rummelige bækken frembyder et ganske andet sikkert og godt 

 støttepunkt for en varig opreist stilling under gangen, end bækkenet hos 

 de antropoide aber kan gjere det. Forsaavidt har Riolan^ aldeles ret, 

 naar han — om end under en urigtig forudsætning — som nævnt siger, 

 at aberne er uskikkede til længe at springe hurtig paa jorden. 



»Einen aufrechten Gang hat blofs der Mensch«, — heder det hos 

 Brehm -, »kein zweites Tier aufser ihm. Kein Afte geht aufrecht«. 



Denne abernes hele foroverbøiede legemsstilling vil da selvfølgelig 

 ogsaa gjøre sit til, at uddrivningen af fostret maa ske bagover 

 efter en nogenlunde lige axe og ikke som hos mennesket 

 efter en fortil krummet linie. 



Bækkenet hos de lavere aber. 



Bækkenformen hos de lavere aber — bavianerne osv. — kan ikke 

 siges at frembyde nogensomhelst nærmere lighed med menneskebækkenet, 

 hvad de forhold angaar, som her omhandles. I alle hovedtræk er nemlig 

 bækkenet hos disse dyr ganske overensstemmende med de øvrige dyrs. 

 Fødselen hos dem maa derfor antagelig ogsaa foregaa paa samme maade 

 som hos disse, hvorom nedenfor '^ 



Bækkenet hos ikke-europæiske folk. 



Mest iøinefaldende er vistnok forskj ellen mellem abebækkenet og 

 bækkenet hos de iranske folk ; men ogsaa hos de øvrige menneskeracer 

 er uligheden mellem bækkendannelsen hos dem og hos aberne ganske 

 karakteristisk og tydelig, hvor forskjellig end de menneskelige bækkener i 

 enkelthederne viser sig at være. 



1 1. c. 



- Tierleben. 3 Aufl. 1870. Säugetiere, Bd. i, s. 36 flg. L'orang-outang ne marche 

 pas à deux pieds, comme on le croit généralement. Cuvier: 1. c, Bd. 2, s. 123. — Menne- 

 sket, siger Aristoteles (ITeol ^onoi- iioolon, 3; ici, er det eneste - væsen, der paa 

 grund af sin guddommelige natur gaar opret. — Det er ogsaa alene istand til at le! 

 (4; 10). 



Alles Tier ist im Menschen, aber nicht aller Mensch ist im Tiere! iBrehm. I. c, 

 Bd. 3, s. 201. 



•^ Hos Brehm (Bd. i, s. 184) berettes der vistnok, at en kappebavian — hamadryas — fødte i 

 en zoologisk have en fuldbaaren unge; men nærmere beskrivelse mangler imidlertid, 

 da ingen var tilstede ved begivenheden, som kom uventet. 



