_|. øRJA.X OLSEN. M.-N. Kl. 



eller slet ingen. Sygdom i de hanlige generationsorganer bevirker defor- 

 merede gevirer. Atrofie af testiklerne foraarsager »paryk«-dannelse. Hanner 

 med svagt udviklede generationsorganer faar ingen eller svage, abnormale 

 pandetapper; sjelden dannes et gevir, som da er abnormalt, reduceret, og 

 aldrig feies. Tab af begge testikler bevirker, at geviret snart afkastes, uden 

 at der dannes noget nyt. Normale hanner kan faa et abnormalt gevir, 

 naar de ikke faar tilfredsstille kjensdriften. Men han har ogsaa eksempler 

 paa tils3'neladende normale hanner uden horn og normale hunner med 

 horn, der rigtignok var smaa, abnorme og aldrig blev feiet. Dette er 

 vanskeligere at forklare. — Rörig havde et særdeles stort materiale til obser- 

 vation. 



Ifølge Gruber (1867) er de maskuline sekundære kjonskarakterer helt 

 reduceret ved anorcliia totalis congenita hos mennesket. Disse tilfælde, 

 som forøvrigt forekommer yderst sjelden, bliver saaledes at henregne til 

 thelvidie. Ved total kryptorchisme er undertiden det samme iagttaget. 



Sammenfatter man i faa ord resultaterne af studiet over arrhenoidie 

 og thelyidie, kan man sige, at i alle noie undersøgte tilfælde har generations- 

 organerne vist sig abnormale, oftest mere eller mindre reducerede. Hunner 

 kan antage hanlige sekundære kjonskarakterer af saavel morfologisk som 

 psykisk art i en meget udpræget grad, medens hanner kun kan tabe sine 

 egne sekundære kjonskarakterer uden at anlægge hunnens. 



11. Om forandringer i de sekundære kjonskarakterer, genitalia 

 externa og ledningsveiene ved kastration. 



Allerede i oldtiden kjendte man til en del af kastrationens virkninger 

 og kastrerede i stor stil saavel husdyr som mennesker for at fremkalde 

 enkelte egenskaber, som man satte pris paa. Det varede dog længe, helt 

 til det 19. aarhundrede, før man fik et mere indgaaende kjendskab til 

 kastrationens natur og de ved denne optrædende forandringer i organismen. 



W. Yarrell (1827) paaviste, at saavel arrhenoidie som thelyidie 

 kunstig kunde fremkaldes ved kastration. Kastrerede han en ung hane, 

 horte den op at gale, dens kam og strubelapper naaede ikke den sedvan- 

 lige størrelse, sporerne forblev korte og stumpe, de for hannen saa karakte- 

 ristiske lange, småle fjære paa halsen og bagryggen antog et udseende, 

 som laa midt mellem hanens og hønens sedvanlige fjærklædning. Kastra- 

 tion af en hone i ung alder førte til, at bækkenet ikke udviklede sig til 

 den sedvanlige bredde, kammen samt korte sporer voksede frem, den for- 

 søgte at gale, fjærene forandrede sig i form og farve og antog et udseende, 

 som lignede hannens. Man kunde, siger Yarrell, opstille som almindelig 



