I912. No. 21. OM ARRHENOIDIE OG THELYIDIE. 



"Gerhartz (1905) beskrev en frosk, som havde Ovidukt, men for- 

 øvrigt hanlige karakterer. Ifølge en af Ognev (1906) leveret oversigt synes 

 pseudohermafroditisme at være forholdsvis h3'ppig hos Rana temporaria. 



KÖLLIKER (1884) beskrev et svin, der havde normalt byggede testikler 

 med talrige interstitielle celler, men desuagtet forkrøblede sædblærer og 

 cowperske kjertier, forkrøblet hypospadisk penis og to adskilte corpora 

 cavernosa urethrae. Dertil en uterus bicornis uden abdominalaabninger og 

 en 7.2 cm. lang vagina. 



Neugebauer (1908) har udgivet et stort arbeide over hermafroditisme 

 hos mennesket og ledsager sit verk med en litteraturfortegnelse paa ikke 

 mindre end 2 072 bogtitler over det samme emne, som helt fra oldtiden 

 af har været gjenstand for et interesseret studium. Paa grundlag af dette 

 store materiale har man kunnet opstille ganske sikre regler for de for- 

 andringer, som følger med de forskjellige former af pseudohermafroditisme. 



Man skiller mellem maskulin og feminin pseudohermafroditisme, 

 eftersom individet har testikler eller ovarier. Hermaphr. rudim. completus 

 kaldes det, naar forandringerne, hvad der ofte er tilfælde, samtidig optræder 

 baade i de indre og ydre kjønsorganer. 



Ved komplet maskulin pseudohermafroditisme findes der 

 ved siden af de hanlige ledningsveie ogsaa anlagt hunlige, som kan variere 

 i udvikling fra en stor vasicula prostatica til en mere eller mindre udviklet 

 vagina med uterus og tuber. I det ydre sees en udpræget kryptorchisme 

 og en hypospadisk, ufuldkomment udviklet penis. Scrotum er ofte spaltet 

 og minder om labia majora. De hanlige sekundære og psykiske kjøns- 

 karakterer reduceres som regel, hvorved individet faar et feminint præg. 

 Bækkenet er ofte bredt og mammæ store. 



Komplet feminin pseudohermafroditisme karakteriseres ved, 

 at pars sexualis af de wolftske gange ligesom disse selv er mere eller 

 mindre veludviklet og har antaget et udseende, som ligner epididymis og 

 vas deferens hos hannen. Vulva, vagina og uterus er reduceret indtil 

 fuldstændig lukning eller kan delvis totalt mangle. Clitoris er hypertroferet 

 og kan præsentere sig som en hypospadisk penis; undertiden forhøies det 

 mandlige udseende ved, at ovarierne er steget ned i canalis inguinalis. 

 De hunlige sekundære kjønskarakterer er reduceret, og de hanlige kan 

 istedenfor optræde i udpræget grad. Denne blanding af begge kjøns 

 karakterer kan gaa saa vidt, at det er umuligt uden operativt indgreb at 

 bestemme individets kjøn. 



Et af de mest berømte tilfælde af den feminine pseudohermafroditisme 

 er (citeret efter Guldberg, 1907) maaske »Marie Madeleine Lefort«, der 

 første gang i i6-aars alderen undersøgtes af Béclard og i 65-aars alderen 



