igi2. No. 21. OM ARRHENOIDIE OG THELYIDIE. 



blev'skaaret væk, regenererede ikke. Hos to af hanerne var testiklen vokset 

 fast til rygsidens coelora, og sterke kar var fra mesenteriet vokset ind i 

 dem. De indeholdt spermatozoer, som var meget livlige. Paa grundlag af 

 sine iagttagelser opstiller Berthold følgende satser: i) Testiklerne kan 

 transplanteres og vokse fast paa et fremmed organ, ogsaa i et andet individ. 



2) De fortsætter som et funktionsdygtigt sædorgan ogsaa paa det nye sted. 



3) Da dens gamle nerver (i ovennævnte tilfælde) ikke kan være vokset til 

 den paa dens nye plads, og den dog fremdeles fungerer, gives der ingen 

 specielle »sædnerver«. 4) Da de specielle kjonskarakterer beholdes ufor- 

 andret ved hjælp af en transplanteret testikel, maa dette betinges af testikel- 

 produkter, som kommer i blodet og gjennem dette virker paa den hele 

 organisme, hvoraf jo nervesystemet er en meget væsentlig del. 



Bertholds fortjenstfulde arbeide blev ikke paaskjønnet af samtiden og 

 gik snart i glemmebogen, særlig fordi det ikke lykkedes datidens høit 

 anseede lærde, prof Wagner, at eftergjøre hans eksperimenter. Som det 

 senere viste sig, kom dette af, at hele testikler som regel dør af mangel 

 paa næring, førend nye kar faar tid til at vokse ind i dem, medens stykker 

 af testikler har langt lettere for at klare sig. Berthold var saaledes den 

 første, som fremsatte tanken om kjønskjertlernes indflydelse gjennem blodet, 

 og hans resultater er senere fuldt ud bekræftet. 



Den moderne lære om den »indre sekretion«, som i de seneste aar 

 har faaet saa stor betydning, blev fremsat af Brown-Séquard i 1889. 

 Hvert organ, siger han, afgiver til blodet substanser, som spiller en rolle 

 for andre organers normale funktion uden dog at virke gjennem nerve- 

 systemet. Disse fysiologiske substanser har man kaldt »hormoner«. 



Han bekræfter Bertholds anførsler. Et ganske lidet stykke af kjøns- 

 kjertlen var tilstrækkeligt til at vedligeholde de sekundære kjonskarakterer 

 (sml. skjoldkjertelen, hvor et lidet stykke indplantet hvorsomhelst i legemet 

 er tilstrækkeligt til at bekjæmpe de skadelige virkninger ved dens fravær, 

 uanseet om det indplantede stykke stammer fra et andet dyr). 



Som 72-aarig gammel mand indsprøitede Brown-Séquard testikel- 

 » ekstrakt« direkte i sit eget blod og følte sig forynget deraf. Oftentlig- 

 gjørelsen- af hans resultater havde nær kostet mange oldinger livet, idet 

 man beg^-ndte med indsproitninger af testikel-ekstrakt i stor udstrækning 

 uden at kjende til, hvad Loisel først senere opdagede, nemlig at der i æg 

 og spermatozoer findes Stoffe, som virker giftig paa fremmede dyrearter. 



Brown-Séquard anbefalede, at sygelige tilstande, som skyldtes mangelen 

 af et kjertelorgan, burde bekjæmpes ved injektioner af et vandigt udtræk 

 af det samme organ fra et friskt dyr. Ekstrakt af kjønskjertler eller trans- 

 plantation af smaa stykker af saadanne benyttes nu ogsaa i medicinen for 



