12 ØRJAN OLSEN. M.-N. Kl. 



at mildne følgerne af kastration hos kjønsmodne individer. Brown-Séquards 

 arbeide vakte opsigt og fulgtes af flere eksperimentelle undersøgelser paa 

 det samme omraade. Spørgsmaalet blev herefter: Sk3ddes kjønskjerdernes 

 indflydelse paa de øvrige genitalia og de sekundære kjønskarakterer en 

 indre sekretion eller en indvirkning gjennem nervesystemet? Som vi skal 

 se, samledes der snart et godt bevismateriale til fordel for den indre 

 sekretion. 



NUSSBAUM (1905) eksperimenterede med hanlige froske. Total kastration 

 bragte de sekundære kjønskarakterer til at svinde, men virkningen af kastra- 

 tionen ophævedes, hvis han førte friske testikelst3'kker ind i dyrets r3'g- 

 lyrafesæk. Da testikelstykkerne blev liggende løse i r3'gl3mifesækken og 

 enhver nerveforbindelse saaledes var afbrudt, kunde det ikke være andet 

 end sekretet af testiklerne, som øvede denne virkning. 



Senere (1909) tog Nussbaum froske, der var kastreret for længere tid 

 siden, og hvis sekundære kjønskarakterer var meget reduceret, og bragte 

 ved hyppig overførelse (og atter fjernelse) af friske testikelstykker samt 

 ved injektioner af knust testikel-substans i r3-gl3-mfesækken de sekundære 

 kjønskarakterer til at udvikle sig paany. Men skulde det lykkes at forandre 

 den kastreredes karakter, maatte man indføre liere st3'kker og med kortere 

 mellemrum, end disse stykker behøvede for at degenerere, helst ogsaa fjerne 

 de genererede rester. Nussbaum paapeger ogsaa, at sult, som virker længe 

 nok, bringer de primære generationsorganer til at svinde; men hvis de er 

 i sin livligste udvikling, svinder de mindre end de fleste andre organer 

 (fordi de ved sin større livsenergi tilkjæmper sig mere føde). Generations- 

 organerne har kun til visse tider og under visse betingelser en forhoiet 

 vekstenergi (sml. laksen, hvor de modner, medens den selv sulter). Mangel- 

 fuld ernæring virker som total kastration ; derfor maa man fodre forsøgs- 

 dyrene godt for at faa se de sande virkninger af kastrationen. Nussbaum 

 omtaler ogsaa, at smaa, ved mesorchium efterladte testikelrester pleier at 

 hy p ertr ofi ere. Deres tubuli seminiferi regenererede og saa forøvrigt 

 normale ud, inen blev større end sedvanlig og viste en svagere udviklet 

 Spermatogenese. Deres udviklingstid forrykkedes ofte, og ikke altid \ilde 

 saadanne dyr parre sig. 



LoDE (1895) transplanterede med held testikler paa haner. De holdt 

 sig godt og fremkaldte spermatozoer. De sekundære kjønskarakterer for- 

 blev uforandret, men da der ved den forudgaaende kastration i alle tilfælde 

 blev siddende smaa testikelrester tilbage i forbindelse med vas deferens, 

 kunde han ikke afgjøre, om de sekundære kjønskarakterers bestaaen sk3idtes 

 de transplanterede stykker. 



