I9I2. No. 21. OM ARRHÉXOIDIË OG THELYIDlË. I7 



Crandt, Tichomirow). Jeg har i nærværende tilfælde foretrukket isteden- 

 for epoophoren at benytte den for alle disse anlæg generelle betegnelse 

 pars sexualis af de Wolffske gange. 



I tilslutning til beskrivelsen af generationsorganernes tilstand har jeg 

 for hvert tilfælde til sammenligning angivet udviklingsgraden af sekundære 

 kjønskarakterer i fjærdragten. 



Dr. Meyer har i sit verk »Unser Auer-, Rackel- und Birkwild« be- 

 skrevet 12 forskjellige udviklingsstadier, som arrhenoide røiers dragter 

 gjennemløber, før de paa det nærmeste naar hannens udseende. Da imid- 

 lertid selvsagt dragterne anlægges gradvis og dertil ikke altid rækkefølgen 

 i form- og farveforandringer er den samme, bliver en saa fin inddeling af 

 de forskjellige fjærdragter uoversigtlig og lidet brugbar. 



Mere praktisk er en af prof. Collett (1894) benyttet klassificering af 

 arrhenoide aarhøns og røiers dragter i 3 eller 4 stadier, hvorfor hans ind- 

 deling vil blive benyttet i nærværende arbeide. For at undgaa unødige 

 gjentagelser skal jeg her gjengive Colletts definition af disse stadier og 

 senere hovedsagelig kun tilføie, hvad der skiller de enkelte individer fra 

 den her definerede normaltype for det stadium, de tilhører. 



De forskjellige stadier af arrhenoidie hos aarhøns definerer Collett 

 saaledes : 



»I s te Stadium. Alle Legemets Fjære have en mørkere Tone, end 

 normalt; især ere HaleQærenes brune Tverbaand småle, og forsvinde næsten 

 helt paa de yderste Halefjær. Overgumpen har blaa Glands. De yderste 

 Haleijær lidt forlængede.« 



;>2det Stadium. Halsfjærene med Spor af blaa Glands. Strube- 

 Cærene have blaasorte og hvidagtige Tverbaand; en hvid Strubeplet mer 

 eller mindre t3^delig. De undre Haledækfjær i Regelen uplettede hvide, 

 men undertiden have de Spor af Pletter. Underlivet mørkt graabrunt, fint 

 vatret. De 3^derste Halefjær, som ere dels helt sorte, dels fint brunsprag- 

 lede, ere forlængede og udbøiede.« 



»3 die Stadium. Ryggen finspraglet af mørkt graabrunt. Halsfjære- 

 nes Bræmme blaa. Struben hvidagtig, med de mørke Tverbaand færre og 

 smalere. Overgumpen med eller uden sterk blaa Glands; de undre Hale- 

 dækQær hvide. De yderste Halefjær ere sterkt forlængede og udbøiede, 

 i Regelen uplettede sorte, men undertiden med hvidlig Bræm. Underlivet 

 er graasort med hvidagtige Bræmme og undertiden (men ikke altid) med 

 hvide Skaftpletter.« 



»4de Stadium. Hele Hoved og Hals ensfarvet blaasort med stærk 

 Glands, og uden Tverbaand; alene en utydelig hvidlig Strubeplet findes. 

 Legemet iovrigt brunsort, fint pudret af brunt; men enkelte Fjær have tem- 

 Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. iqi2. No. 21. 2 



