1912. Xo. 21. OM ARRHENOIDIE OG THELYIDlE. 23 



farve. De øvre vingedækfjær har kun en smal brungul rand; stjertpennerne er sortbrune 

 med brunplettet yderfan og lyreformig udadboiet. De øvre haledæktjær er fint pudret af 

 brunt, de undre er hvide med spredte brunsorte flekker. Med hens3-n til udviklingen af 

 hanlige karakterer maa den siges at staa mellem 2. og 3 stadium hos arrhenoide hunner. 

 Fjærdragten viser altsaa ingen deling efter medianlinjen tiltrods for, at fuglen er en herma- 

 phroditus verus lateralis saa udpræget, at det er umuligt at udpege det ene af dens kjon 

 som særlig „ forherskende ". 



Xr. 7. Æ g te h er m afr o d i t isk Tet ra o tetrix med r edu cere d e kjonskje r t le r 

 og fjærdragten omtrent svarende til 3. stadium hos arrhenoide hunner. 

 (Stenkjær, januar 18951. 



Paa venstre side er et reduceret ovarium, bestaaende af talrige smaa flade lapper, 

 hvoraf kun meget faa naar i mm. i gjennemsnit (pi. I, fig. 6). Det er vel follikelanlæg, som er 

 hemmet i sin udvikling. Hele ovariet er 8^2 mm. langt, 5 mm. bredt og ca. i^ 2 inrn- t^-kt, 

 i midten dog noget tj"ndere. Det dækker næsten helt bin\-ren. Naar undtages kanterne af 

 det midterste parti er det mørkt blaasort farvet ; lidt af pigmentet sees ogsaa som meget 

 smaa korn paa binyrens peritoneum. 



Ovidukten er reduceret, viser en svag længdestribning, som taber sig bagover, og 

 er ikke difterentieret til nogen uterus eller vagina. Den danner et fladt, næsten ret for- 

 lobende baand, som over den mellemste nyrelap naar en bredde af vel 2 mm. Bagover 

 nyren (pi. IV, fig. c) svinder den ind til vel en millimeters bredde for saa atter nærmest kloaken 

 at tiltage til henimod a mm. Af tuben er kun et lidet rudiment tilbage ; men tiltrods herfor 

 findes dog et, rigtignok meget lidet, ostium abdominale. Mesometrium er meget svagt ud- 

 viklet med smaa kar og uden synlige muskelelementer. 



Paa høire side er en lang og smal, temmelig valseformet testikel, der er 8' o mm. 

 lang, men kun henved 2^ 2 mm. paa tversnit. Den er ligesom ovariet morkt blaasort farvet 

 undtagen i den forreste ende, hvor den er lidt husere. Denne mørke farve tilhører selve 

 testikelparenchymet og er svagere paa testiklens peritoneum, hvorfra den som et mindre 

 antal meget smaa pigmentkorn har bredt sig ud paa vena cava ved testiklens bagre rand. 

 Den forreste del af testiklen ligger over binjren. 



Wolffske gange findes paa begge sider, kanske en smule mere fremtrædende paa 

 hoire end paa venstre side. Pars sexualis, som vel paa høire side maa benævnes epididymis, 

 er, saavidt det er muligt at se makroskopisk uden at beskadige det sjeldne materiale, paa 

 begge sider svagere udviklet end hos de fleste af de ovenfor omtalte arrhenoide hunner. 

 Epididymis naar som maksimum en bredde af i mm. og ligger tæt an mod binyren paa 

 dennes overside. Pars sexualis paa venstre side er udviklet i omtrent samme grad. 



Binyrerne er veludviklet. 



Hvad fjærdragten angaar, ligner den ikke saa lidet den arrhenoide aarhøne fra 

 Elverum (nr. 4), men brune farver indgaar lidt mere i dragten, den blaasort glinsende farve 

 er meget mindre udviklet og forsvinder næsten helt overalt paa oversiden, og halen er ikke 

 paa langt nær saa udviklet henimod hannens. Paa undersiden har den nogle hvide skaft- 

 streger. Brj'stets og kropssidernes fjær har i den indre del brune tverbaand og flækker 

 ligesom hos nr. 4. I det hele maa dragten nærmest svare til 3. stadium. Den ser aldeles 

 ligedan ud paa begge sider af medianlinjen og stemmer saaledes ligesaa lidet som nr. 6 med 

 Webers antagelse af lateral arrhenoidie som følge af lateral hermafroditisme. 



Nr. 8. Aarhane med reducerede testikler, abnormt liden legemsstør- 

 relse og thelyid fjærdragt. (Snaasen, "^'10 191 o). 



Den høire testikel er mest reduceret (pi. I, fig. 71, idet den kun er 4 mm. lang og vel 

 il o mm. i gjennemsnit. Den er paa midten indsunket, men forøvrig temmelig jevntyk helt 

 ud i begge ender, hvor den er tvert afrundet. Den er fortil ved fine fibre forbundet med 

 binyren. Venstre testikel er større, bredest i midten, hvorfra den smalner jevnt af mod 

 begge ender. Den er 5^2 t""- 'ang, henved 2', o mm. bred, noget fladtrj'kt og har paa over- 

 siden et indsunket parti, der viser sig som en langsgaaende fure (pi. I, fig. 7). Dens forreste 

 halvdel hviler paa bin3ren. Begge testikler er blaasort farvet og har paa peritoneum meget 



