34 



ØRJAN OLSEN. M.-N. Kl. 



Fjærdragten er hvid med en stor brun flæk paa hver side af brystets bagre del. 

 Disse brune fjær har alle hvid brem og er helt hvide i den indre halvdel. Paa forbrj-stet 

 og panden findes ogsaa nogle faa brune fjær med hvide kanter. 



Nr. 28. Lirype-han med svagt udviklede testikler og abnormal fjær- 

 dragt. (Ranen, ^'^j-^ 1892). 



Testiklerne er smaa, noget fladtrykte og med sin indadvendende rand ved peri- 

 toneum fastvokset til vena cava. Høire testikel er 4^; 2 mm. lang, 2 mm. bred og i^/o mm. 

 tj-k; den venstre vel 4 mm. lang, s^j-j mm. bred og vel i^/o mm. tyk. De er begge blaasort 

 farvet saavel i selve testikelparenchymet som paa peritoneum. Den bagerste ende er for 

 begges vedkommende svagt pigmenteret. Pigmentkornene paa peritoneum er oftest rund- 

 agtige, sjeldnere som korte streger; de er for en stor del ordnet i bugtede tvergaaende 

 baand og optræder ogsaa spredt langs vas deferens paa venstre side. 



Epididymis er sterkest udviklet paa høire side, hvor den naar en maksimums- 

 bredde af I mm. Vasa defer en ti a er, som normalt, nærmest testiklerne ca. i mm. 

 brede, men smalner hurtig af og er allerede 10 mm. bagenfor testiklerne saa tynde, at de 

 kun saavidt kan sees uden lupe. De findes dog helt frem til kloaken, men mangler 

 vindinger. 



Binyrerne er temmelig svagt udviklet. 



Fjærdragten er hvid, naar undtages, at br3'stets fjær er brunsorte i den j'dre del, 

 paa bagbrystet dog med hvide kanter. Den brunsorte farve er mørkest paa de bagerste 

 partier af brystet. Ved nebroden, paa høire side af panden og i oreregionen paa begge 

 sider er nogle sorte fjær med hvide kanter. 



Hos rypehunnerne gjenfinder vi de samme fænomener som hos aar- 

 hønsene og reierne. Ovariet er hos alle abnormalt og mere eller mindre 

 reduceret. Ovidukten er som regel reduceret, i ét tilfælde dog ganske 

 vel udviklet. Alle er pseudohermafroditer med pars sexualis og de Wolft- 

 ske gange sterkt udviklet. \'interdragten er ikke anlagt, derimod er halsen 

 og forbrystet mere eller mindre brunsort farvet, hvilket af grunde som 

 ovenfor er nævnt m.aa antages for en arrhenoid karakter. Hos en fjeld- 

 rype-hun optræder den for hannens vinterdragt karakteristiske sorte stribe 

 gjennem eiet. 



Hannerne har mere eller mindre reducerede testikler, bitestikler og 

 vasa deferentia og har ikke kunnet anlægge vinterdragten, idet mørkfarvede 

 fjær optræder paa flere steder. Nogen specifik thelyid karakter lader sig 

 ikke let paavise i dragten, da den normale tid for anlægget af vaardragten 

 endnu ikke var inde, da de her beskrevne hanner blev dræbt. 



Diskussion. 



Undersøgelsen af det foreliggende store materiale har altsaa vist, at 

 hunnernes arrhenoidie i alle tilfælde skyldes en udpræget »Hermaphrodi- 

 tismus rudimentarius femininus completus«. Ogsaa andre forfattere (Brandt, 

 TiCHOMiRow), som nølere har undersøgt arrhenoide fugle, har lagt merke 

 til, at epoophoron ikke pleiede at reduceres sammen med ovariet, men 



