1 912. No. 21. OM ARRHENOIDIE OG THELYIDIE. 4I 



samme aarsag, naar man antager, at det er sekretet fra pars sexualis, som 

 bringer de sekundære maskuline kjenskarakterer til at udvikle sig. 



I virkeligheden er udviklingsgraden af pars sexualis hos de forskjel- 

 lige individer saa varierende, at det er vanskeligt at opstille en neiagtig 

 grænse for, hvad der skal betegnes som normalt eller som hermafroditisk. 



Hvad udviklingen af de hunlige ledningsveie angaar, saa viser de intet, 

 der staar i strid med læren om kjenskjertlernes indre sekretion. Hos de 

 fugle, hvor ovariet ikke var naaet til funktionsdygtighed, var ogsaa Ovidukten 

 stanset paa et lidet udviklet trin. Var ovariet forholdsvis bedre udviklet, 

 saaes en tilsvarende udvikling i Ovidukten. Alle ovarier var mere eller 

 mindre reducerede og ledningsveiene ligesaa. Naar Ovidukten i enkelte 

 tilfælde tydelig bar præg af engang at have funktioneret, samtidig som 

 ovariet kunde være meget reduceret, saa er aarsagen at søge i en sekun- 

 dær sterilitet og fænomenet i det væsentlige det samme som ved kastration 

 af fuldt udvoksede eller ældre fugle, idet Ovidukten ogsaa da kun reduceres 

 til en vis grad. Den hyppig forekommende rigelige afleiring af fedt er 

 ogsaa et fænomen, som konstant forekommer ved kastration. 



De thelyide hanner viser et forhold, som fuldkommen stemmer overens 

 med, hvad man maatte vente ifølge læren om kjønskjertlernes indre sekre- 

 tion. De har alle reducerede testikler og bitestikler. Thelyidien skyldes 

 saaledes en hemning af de maskuline kjønskarakterer som følge af mangel 

 paa det for disses udvikling nødvendige sekret. Fænomenet er neiagtig 

 det samme som thelyidie fremkaldt ved kastration af hanner og nær- 

 beslægtet med de ved maskulin pseudohermafroditisme optrædende fæno- 

 mener, — dog var ikke ligesom ved mask. pseudohermafr. de hunlige led- 

 ningsveie anlagt. (Sml. forøvrig den hos de i ung alder kastrerede mænd 

 undertiden iagttagne usedvanlig forstørrede vesicula prostatica (Gruber)). 

 Ogsaa ved maskulin pseudohermafroditisme har man i mange tilfælde iagt- 

 taget abnorme, mere eller mindre reducerede testikler, og sandsynligvis har 

 Herbst (1901) ret i sin formodning om, at saadanne i disse tilfælde altid 

 er tilstede. Ogsaa maskulin pseudohermafroditisme bliver da i hovedsagen 

 at forklare som en hemning af de maskuline kjønskarakterer, der som be- 

 kjendt delvis kun er fremkommen ved en videregaaende udvikling af de 

 feminine. Resultatet af denne hemning er, at individet faar et thehüd 

 (infantilt) udseende. 



Som atavistiske fænomener i lighed med den af Brandt (efter Henke) 

 omtalte hyppig forekommende hvide strubetlæk og de hvide skaftstreger 

 paa undersiden turde man maaske-anse det hos flere af de arrhenoide 

 hunner optrædende rudimentære høire ovarium ligesom det forhold, at de 

 arrhenoide og thelyide ryper ikke kunde anlægge vinterdragten. 



