42 øRJAN OLSEN. M.-N. KL 



Resumé. 



De væsentligste resultater af nærværende arbeide kan sammenfattes i 

 følgende : 

 i) Hermaphroditismus verus lateralis medfører ikke lateral arrhenoidie. 



2) Arrhenoidie skyldes som regel feminin pseudohermafroditisme. Den 

 kan optræde i forskjellige livsperioder, eftersom pseudohermafroditismen 

 er mere eller mindre udviklet; — hyppigst er de svagere udviklede 

 tilfælde af pseudohermafroditisme, hvor arrhenoidien forst kommer til- 

 syne i høiere alder, efterat ovariet er traadt helt ud af funktion (ved 

 klimakteriet). 



3) I sjeldne tilfælde optræder arrhenoidie i forbindelse med ægte herma- 

 froditisme, men tilstedeværelsen af tubuli seminiferi spiller i disse til- 

 fælde en underordnet rolle for arrhenoidiens udviklingsgrad. 



4) Hos normale yngre fugle kan arrhenoidie optræde som følge af en 

 tilfældig sygdom med paafølgende reduktion i ovariet, hvorved samme 

 virkning fremkaldes som efter kastration. 



5) Thel^'idie optræder som følge af en hemning i udviklingen af de 

 maskuline sekundære kjonskarakterer, fremkaldt ved mangel paa det 

 for disses udvikling nødvendige indre sekret. Thelyidien skyldes 

 sandsynligvis altid en reduktion (eller total fjernelse) af testikler og 

 bitestikler. 



6) Den for udviklingen af de maskuline ledningsveie, ydre genitalia og 

 sekundære kjonskarakterer nødvendige indre sekretion tilskrives pars 

 sexualis af de Wolflske gange, som hos hannen danner epididymis, 

 vasa efferentia testis og rete testis. 



7) Ved antagelsen af lokaliseringen af ovennævnte indre sekretion til 

 pars sexualis bringes de ved arrhenoidie og thelyidie, hermafroditisme 

 og kastration optrædende fænomener i samklang med den moderne 

 lære ' om kjønskjertlernes indflydelse paa udviklingen af de øvrige 

 kjønsorganer og de sekundære kjonskarakterer gjennem en indre 

 sekretion. 



