FRRRNER ER FERISS ET MAN 
WESEPEUR FÖRSENINGEN OCEPEDE 
SKOGSBIOCLOGISKA PROBLEMEN. 
Föredrag den '?/,, 1918 vid öppnandet av höstterminens föreläsningar å Skogshögskolan. 
eori och praktik, se där två begrepp, som man i vår, det prak- 
tiska handlandets och tänkandets tid, ofta nära förbinder med 
varandra men som man också ej sällan ställer i motsatsförhål- 
lande. Det är ju icke något alltför ovanligt, att praktikens, handlingens 
män med ett visst misstroende behandla den mera spekulerande forska- 
rens syn på många av vår tids frågor, på samma gång som det bör 
villigt erkännas, att den rene teoretikern icke sällan skänker alltför litet 
beaktande åt de rön och iakttagelser, som den praktiskt verksamme man- 
nen gör inom sitt område. Och dock finns det ej något motsatsförhål- 
lande mellan teori och praktik. För min del skulle jag vilja göra till 
mina de ord, som en bekant svensk naturforskare en gång fällde: » Teo- 
rien är den bästa praktiken.» Med teori menar jag här icke hypo- 
tesen, som uttalar en mer eller mindre antaglig förklaring till en före- 
teelse, utan det genom noggranna iakttagelser och väl utförda experi- 
ment klarlagda orsakssammanhanget inom densamma. När teorien nått 
detta sitt egentliga mål, ha vi också vanligen erhållit medel i vår hand 
att behärska, att leda företeelsen i en för vårt ändamål fördelaktig rikt- 
ning, åtminstone ha vi fått bestämda normer för vårt handlande. Ett ofta 
hört yttrande om att det eller det är nog riktigt i teorien, men i prak- 
tiken håller det inte streck, innebär egentligen en självmotsägelse. Är 
det sant, vilket det ofta inte är, så visar det endast, att teorien är fel- 
aktig eller, vad som kanske är det vanligaste, att man studerat proble- 
met under starkt förenklade förhållanden, d. v. s. under uteslutande av 
viktiga faktorer, som inverka på företeelsen. 
De mest glänsande triumfer kan också teorien räkna sig till godo, 
framför allt inom den kemiska teknologien. Den moderna färgämnesindu- 
strien, den tekniska framställningen av inom lantbruket användbara 
kväveföreningar, den moderna sprängämnesindustrien äro till väsentlig 
del intet annat än den vidare utvecklingen av rent teoretiska forsknings- 
resultat. Men även från de biologiska områdena kunna liknande exem- 
