NATURFORSKNINGEN O. DE SKOGSBIOLOGISKA PROBLEMEN 9 
miskt verksamma strålarna, och då ljuset, som passerat en trädkrona, 
ändras icke blott med hänsyn till intensiteten utan ock till sin samman- 
sättning, blir detta fel hos metoden ej utan betydelse. CIESLAR i Wien 
har dock med denna metod med framgång studerat gallringsytor i be- 
stånd av bok och svarttall. KNUCHEL vid den schweiziska skogsförsöks- 
anstalten har använt ett i fysikaliskt hänseende fullt riktigt, men för bruk 
i fria naturen nästan oanvändbart instrument. En någorlunda lätthan- 
terlig, men fullt tillfredsställande metod vore synnerligen önskvärd och 
skulle i hög grad underlätta gallringsproblemets rationella studerande. 
Men icke blott ljuset skall studeras, utan ock trädens och markens 
reaktion mot det ökade ljustillträdet. Trädkronornas tillväxt och form 
och assimilationsenergiens fördelning inom kronan före och efter gall- 
ringen äro härvidlag frågor av största betydelse. Markens tempera- 
tur höjes, de biologiska processer, genom vilka det i humustäcket sam- 
lade näringskapitalet mobiliseras och göres tillgängligt för växterna, 
ökas i livlighet, allt detta har säkerligen den största betydelse för gall- 
ringsresultatet. Redan ett studium av dessa frågor skulle fördjupa vår 
uppfattning om gallringsproblemet och skänka åt detta en fastare ve- 
tenskaplig ryggrad än vad den rent statistiska metoden kan göra. Vis- 
serligen måste nog alltjämt skogsmannens vana öga vara det avgörande 
vid gallringarnas utförande. I praktiken kan ej arbetas som i ett växt- 
fysiologiskt experiment. Men bör ej yxan kunna föras säkrare och ögat 
se klarare, när man fått någon djupare inblick i samspelet av fakto- 
rer, som inverka på beståndets tillväxt? 
Markförändringen i gallringsytorna för mig in på den moderna mark- 
lärans ställning till de skogsbiologiska problemen. På detta område 
finna vi ett intressant och belysande exempel på samverkan mellan prak- 
tiken och vetenskapen och på den betydelse, som den mera direkt skogs- 
biologiska forskningen kan äga för den rent teoretiska vetenskapen. 
Markläran hade till en början så gott som uteslutande praktiska syfte- 
mål. Undersökningarna gingo närmast ut på att fastställa villkoren för 
en viss jordarts bördighet och produktionsförmåga. De verkande for- 
skarna voro bundna vid stationer för jordbrukets utveckling eller, ehuru 
mera sällan, för skogsbrukets, var och en arbetade inom ett mera in- 
skränkt område och samarbetet mellan olika vetenskapsidkare var ganska 
obetydligt. Enstaka män med sällsynt observationsförmåga gjorde emel- 
lertid, även då de arbetade med mera rent praktiska syftemål, under- 
sökningar av den största betydelse för forskningens utveckling. Bland 
dem kunna nämnas svensken HAMPUS VON POST, som studerade dy, 
gyttja och torfaflagringarna samt dansken P. E. MÖLLER, vars arbeten 
över marken i de danska bok- och ekskogarna samt på de jylländska 
