10 HENRIK HESSELMAN 
hedarna för alla tider torde komma att räknas bland de klassiska 
på sitt område. Ungefär samtidigt med MÖLLER i Danmark ver- 
kade RAMANN i Eberswalde. Jämte det han arbetade med praktiska 
skogsfrågor, såsom betydelsen av ströets borttagande ur skogen, mark- 
beredningens inflytande på vattentillgången etc., sökte han lösa rent 
teoretiska problem samt samlade och sovrade andra forskares iakttagel- 
ser och undersökningar... Den fysikaliska kemiens och bakteriologiens 
landvinningar utnyttjades. Resultatet av hans studier visade sig i sam- 
manfattande, brett lagda arbeten över »Bodenkunde>, arbeten, som främst 
togo sikte på de stora linjerna och läto detaljerna träda i bakgrunden. 
Samtidigt arbetade flitiga och framgångsrika forskare i Ryssland och 
Nordamerika, där ett ofantligt mycket större och mera omväxlande ma- 
terial stod forskningen till buds än i de i geografiskt hänseende mera be- 
gränsade västeuropeiska staterna. Man höjde sig så småningom från 
detaljen till de stora dragen, från orts- eller bygdeproblemet till upp- 
giften att studera jordens samtliga marktyper. Och därmed ändrades 
hela frågeställningen. Frågan om de markbildande faktorerna trädde i 
den vetenskapliga diskussionens förgrund. Man fann att klimatet har 
en avgörande betydelse för jordmånens karaktär och att klimatet på- 
verkar markbildningen genom att reglera avdunstningen, vittringen och 
vittringsprodukternas vidare öde i marken. Markläran separerade sig här- 
igenom så småningom från geologien och knöt i stället den närmaste 
förbindelse med fysikalisk kemi. Då i all bevuxen mark finnas växt- 
rester, för vars så småningom skeende sönderdelning bakterier och svam- 
par spela en stor roll, har den sig hastigt utvecklande bakteriologien 
fått en avgörande betydelse för markläran. På detta sätt har den så 
småningom utvecklat sig till en självständig vetenskap, som arbetar 
med sina egna metoder och på sina egna uppgifter: utredandet av la- 
garna för markens bildning och de förändringar denna undergår. I för- 
bindelse med växtfysiologi söker den utreda villkoren för markens pro- 
duktionsförmåga. 
Se vi nu tillbaka på marklärans utveckling, finna vi huru denna så 
småningom har återvänt till de problem som sysselsatte förra århundra- 
dets mest framstående skogsvårdare, nämligen sambandet mellan skogs- 
vård och jordmån och den förras inverkan på den senare. Men detta 
problem hör nu i viss mån till kardinalpunkterna för den moderna 
markläran, nämligen klimatets betydelse för jordmånstypen. Genom våra 
beståndsvårdsåtgärder ändra vi nämligen det i marken rådande klimatet, 
vi påverka temperaturen och avdunstningen, vi influera på vattenrörel- 
sen i de översta markskikten och därmed påverka vi de faktorer, som 
forskningen visat vara av en avgörande betydelse för hela jordmåns- 
