34 HENRIK HESSELMAN. (1226) 
med jämna gråa mattor. Liknande iakttagelser omnämnas även av 
NORMAN (WARMING 1887) från de nordnorska fjällen. 
Jämför man tallhedarna i övre Dalarna med samma slags växtsamhäl- 
len i översta delen av Norrbotten, så visar det sig, att i de förra lavtäc- 
ket är vida yppigare än i de senare. En viktig orsak härtill bör man 
säkerligen söka i renskötseln. Den spelar 1 övre Norrland en vida större 
roll än i övre Dalarna, ehuru renar även förekomma i denna del av lan- 
det. I de delar av kronoparken Gröveldalen, där jag iakttagit de mäk- 
tiga mattorna av Cladina alpestris, lära emellertid renar saknas. 
Sedan ovanstående låg färdigt i manuskript har SAMUELSSON (1917) 
utgivit ett större arbete över vegetationen i övre Dalarna. Han redogör 
även för de på Cladina alpestris rika tallhedarna i Gröveldalen och hy- 
ser angående orsaken till lavrikedomen i övre Dalarna i huvudsak samma 
asikter, som här förfäktats. 
Vissa varianter av tallhedarna i övre Dalarna kunna icke föryngras 
med mindre det hindrande lavtäcket avlägsnas. Detta bör emellertid 
stöta på så mycket mindre svårigheter, som den frodiga renlaven utgör 
ett ingalunda oviktigt kreatursfoder, som redan nu insamlas som ett till- 
skott till det mera normala vinterfodret av vall- och myrhö. På de fläc- 
kar, där man insamlat renlav, täckes emellertid marken av ett torrt, ma- 
gert humustäcke, bildat av halvförmultnade lavrester, vilket hindrar fröna 
från att komma ner i marken och gro. En markberedning, ej blott ett 
avlägsnande av lavtäcket, är sålunda nödvändig, om man vill åstadkomma 
en föryngring i dessa skogar. Angående dylika markberedningar på tall- 
hedar får jag längre fram tillfälle att tala. 
Skaretryckets betydelse. 
Som jag i min föregående uppsats (1910) omnämnt, anses skaretryc- 
ket allmänt ha en stor betydelse för de unga tallhedsplantorna. När ska- 
ren inom stora områden plötsligt sjunker ned, pressas de med spetsen 
eller med grenarna infrusna tallplantorna mot marken, bräckas och ska- 
das. Möjligen skapas härigenom angreppspunkter för de parasitsvampar, 
som LAGERBERG (1912) närmare skildrat. 
Ännu har jag ej haft tillfälle att iakttaga ett dylikt skaretryck. Våren 
1915 besökte jag i denna avsikt Västerbotten. Snön var dock denna 
vår ganska lös i ytan, så att man knappast kunde tala om någon egent- 
lig skare. Vidstående bild visar emellertid hur snösmältningen försiggår 
på heden (fig. 2). Den smälter först bort under och omkring träden. Un- 
der träden bilda sig därför snart kala fläckar. Men även de små, halvt 
oväxtliga tallplantorna bliva snart omgivna av dylika snöfria partier. 
På bilden ser man åtminstone en dylik planta på en kal fläck, som bildats 
