36 HENRIK HESSELMAN. i (1228) 
runt kring plantan. Även de övriga tallplantorna, som sticka upp 
över snötäcket, äro omgivna av dylika små smälthålor, ehuru dessa ännu ha 
så liten utbredning, att de ej komma fram på bilden. Genom att tall- 
plantorna på detta sätt befrias från snötäcket, förminskas betydligt risken 
för deras nedpressning av den vid smältningen hopsjunkande snön. Någon 
nedpressning av tallplantorna kunde ej heller iakttagas under våren 1915. 
Orsaken till denna oregelbundna snösmältning ligger dels däri, att snö- 
täcket under träden ursprungligen varit tunnare än å de mer öppna par- 
tierna å heden, dels också i en värmeabsorption av de mörkfärgade tall- 
plantorna. Omkring mörkfärgade föremål smälter som bekant snön for- 
tare bort än å andra platser. 
KEAESA 
Tallplantornas tillväxt å olika delar av en hed. 
I min förut omnämnda avhandling (HESSELMAN 1910) redogjordes täm- 
ligen utförligt för, hur tallplantorna på de glesställda tallhedarna före- 
trädesvis utvecklas under och i närheten av äldre, å heden kvarstående 
träd samt omkring lågor och tullar (se fig. 3 och 4). De mera öppna 
fälten kunna ganska länge förbli trädlösa, ehuru väl även där tallplan- 
tor så småningom växa upp. 
Jag har förut sagt (HESSELMAN 1910, sid. 41—42), att en tallför- 
yngring under och i närheten av de äldre träden är vanligare å sand- 
hedar än å moränmarker. Detta torde dock knappast vara fallet. Vackra 
föryngringar under de äldre träden finner man sålunda i hela övre Da- 
larna, framförallt i Älvdalens kronopark, likaså å kronoparken Östra Jörns- 
marken. I båda fallen ha vi att göra med torra moränmarker. Öster 
om stationen Långträsk i södra delen av Norrbotten träffas å plana mo- 
ränmarker ytterst glesa och magra tallhedar. Markbetäckningen utgöres 
av ett lågt, glest lavtäcke (Cladina silvatica, CI. rangiferina, Cladonie, 
Stereocaulon paschale, Nephroma arcticum) med mycket sparsamt insprängda 
mossor (Dicranum bergeri). Tjungen är gles och låg; ännu mer gäller 
detta andra ris såsom blåbär, som förekommer i ytterst låga, enstaka 
exemplar. Å de kala fälten finns det rikligt med små, oväxtliga tallplan- 
tor av samma beskaffenhet som plantorna å det förut beskrivna fältet å 
Fagerheden. Under tallar med mera frodiga kronor samt kring de på 
heden förekommande, mycket spridda granarna finnas emellertid rätt 
vackra, växtliga ungtallar. Förekomsten av ungtallar omkring och un- 
der de äldre träden beror sålunda mera av dessas beskaffenhet än av 
markens geologiska natur. 
För att närmare förstå de fysiologiska villkoren för tallarnas utveckling 
