(1265) NORRLÄNDSKA TALLHEDARNAS FÖRYNGRINGSVILLKOR. 73 
eningarna ytterligt långsamt. Någon nitrifikation förekommer 
ej, humuskvävet är ej eller endast med svårighet nitrifierbart. 
Under gamla tullar, utmed multnande lågor och under fri- 
ställda träd med stora kronor har humustäcket en något gynn- 
sammare beskaffenhet. Humuskvävet nitrifieras dock ej under 
normala förhållanden, men är nitrifierbart. 
På de öppna fälten i tallheden ha tallplantorna goda utveck- 
lingsbetingelser med hänsyn till ljustillgången, men dåliga i 
avseende på kvävetillgången. 
Under gamla tullar, i närheten av och under fristående äldre 
träd ha tallplantorna något bättre betingelser i avseende på 
kvävetillgången. Humuskvävet nitrifieras dock ej. 
Bärdetoppnarfaälten: garde svaga tallplantorna istor utsträck- 
vinsrundevr genom angrepp: av insekter och parasitsvampar. 
Wndet tullarna och de aldre träden skyddas: de, för de kalami- 
teter, som sannolikt gynna insekters och parasitsvampars an- 
grepp. 
Bavotund hatav uppstå sting tullar, lagot och under 
ställda trad sma grupper av ungtallar 
Underigod ljustillgång och under tillgång på ett latt uppr- 
tagbart kväve utveckla sig tallplantorna väl på en tallhed. På 
en alldeles kal tallhed utveckla sig tallplantorna i en kultur 
bäst invid väl multnade lågor samt i närheten av stubbarna. 
En omblandning av humustäcke och mineraljord kan nämligen 
på dessa platser framkalla salpeterbildning i marken. En till- 
försel av väl multnad, kväverik torv kan i hög grad befordra 
de små, svagt växtliga plantornas snabba utveckling. 
KEANE SSV 
Tallhedarnas behandling på grund av de vunna erfaren- 
heterna. 
Svårigheterna med tallhedarnas föryngring ligger i att bereda plan- 
torna en lagom och lämplig kvävetillförsel samtidigt som man sörjer för 
en god och riklig ljustillgång. Bristen i det förra avseendet är, såvitt 
jag har kunnat tolka tallhedsproblemet, huvudorsaken till plantornas då- 
liga utveckling på de öppna partierna i tallhedarna. I detta avseende 
kan man spåra olika gradationer hos olika tallhedar, beroende på deras 
föregående behandling, jordmån etc. När man i ett någorlunda väl 
slutet tallhedsbestånd på en gång öppnar en ordentlig föryngringsyta, 
är efter allt att döma kvävetillgången vida bättre än på de sedan länge 
